50 LINDSTRÖM, GOTLANDS SILURISKA CE.USTACÉER. 



denna, men skiljes derifrån, derigenom att det bakersta paret 

 sidofåror ej äro så starkt insnörda i glabellan att sidoknölar 

 uppkomma, vidare genom sina stora taggar, ytans skulptur och 

 den egendomliga, bandlika occipitalringen. I afseende på den- 

 nas beväpning ocli ytans skulptur liknar Youngia något det under- 

 siluriska slägtet Nieszkowskia Fr. Schmidt, men detta har en 

 oval glabella med konstant tre par sidofåror. Förutom den 

 skotska arten, Youngia trispinosa, och de två gotländska torde 

 äfven den bohmiska form, hvilken Barrande i Syst. Silur, de 

 Boheme vol. 1. Supplem. p. 114, pl. 16, fig. 1 — 2 beskrifvit under 

 namnet Spheerexochus? ultimus, höra hit. 



15. Youngia globiceps n. Tafl. XIII, fig. 11. 

 Glabellan är klotformigt afrundad, ytan betäckt med tätt- 



sittande större och mindre vårtor och tuberkler. På ömse sidor 

 närmast invid tvärdiametern gå två eller tre smala, grunda få- 

 ror snedt inåt och bakåt, svagt bågböjda. Den undre är längst 

 och starkast bågböjd. En bred, bandlik nackring bildas genom 

 en svag, i midten något uppböjd fåra, hvilken skiljer ringen 

 från glabellan. Midt på denna ring, i dess nedre kant, sitter en 

 liten, kort, hvass, nedåt riktad tagg, ojemn af små knottror. På 

 den fasta kinden, tätt vid nedre sidofäran sitter ett rundt märke 

 efter ögat, med yttre randen något upphöjd, samt halfmånformig. 



Kinden är för öfrigt småknottrig. I dess nedre kant eller nära 

 sidovinkeln synes basen af en större, afbruten, utåt och bakåt 

 riktad tagg och strax ofvanföre vid kanten två mycket mindre. 



Tre exemplar hafva funnits i den mellersta kalkstenen vid 

 Visby. 



Längd 11 mm., bredd 20 mm. 



16. Youngia inermis n. Tafl. XIII, fig. 12. 



En glabella från öfversta kalklagret på Slite skiljer sig så 

 mycket från den föregående, att den bör uppställas som sär- 

 skild art. Nackringen är mycket bred, med öfre kanten bågig, 

 samt utan minsta tecken till tagg eller ens någon knölig upp- 

 höjning. Glabellan är mera utplattad eller på långt när ej så 

 konvex som hos föregående art. Utom de två vanliga sido- 



