ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAU 18 85, N:0 6. 57 



leken och skulpturen kan man förena hufvud ocli pygidier endast 

 af några få, såsom L. ornatus, L. latifrons och det torde följakt- 

 ligen vara möjligt, att några af de nedan uppställda arterna 

 blifva öfverflödiga, när man med visshet kan påvisa deras förmo- 

 dade pygidiers eller hufvudsköldars sammanhörighet med andra. 



26. Liclias concinnus Angelin. Pal. Se. p. 70, pl. 36, 

 fig. 6. Endast ett par glabeller, af hvilka en är originalet 

 till Angelins beskrifning. Nackringen är bred, mellanstycket 

 är ovanligt smalt på sin midt, så att det i detta afseende är 

 snarlikt Lichas angusta Beyr. från Sadewitz. Gotländska fynd- 

 orten icke angifven, troligen från trakten norr om A^isby. 



27. Lichas latifrons AnGELIN. Pal. Scand. p. 71, tab. 

 36, fig. 9, tab. 37, fig. 6. Kanske den allmännaste af alla de 

 gotländska Lieh as-arterna. Hufvud och pygidium, som Angelin 

 afbildat, höra troligen tillsamman, att döma af skulpturen och 

 emedan de finnas på samma lokaler. Arten förekommer vid Lut- 

 terhorn och Länsa på Fårö, Likkershamn, Lummelund, samt i 

 Visby på Kyrkberget. Den större bredden och utsvängningen 

 på rhachis hos större exemplar torde bero på åldersskillnad. 



28. Lichas palifer n. Tafl. XIV, fig. 10—11. Pygidiet 

 triangulärt sköldformigt, rhachis mycket långsträckt till sin öfre 

 hälft och temligen jemnsmal, förlängningen bakom puckeln svagt 

 inskuren i en långböjd båge på ömse sidor, sedan utbredande 

 sig långsamt till ändan, som är nästan tvärt afskuren, svagt 

 inåt afrundad. Puckeln har en kort, men temligen hvass, bakåt- 

 rigtad spets. Främst mot thorax synes en smal, något ansvälld 

 segraentring. Pleurernas ytterspetsar äro korta och trubbiga. 

 Tredje parets innersta hälft rak och smal, inre kanten utsvängd 

 mot rhachis. Hela ytan ytterst finknottrig, knottrorna af en 

 för arten egendomlig karakter, platta och fjällika, nästan som 

 hos vissa Calymmene-arter. Från den närstående L. latifrons 

 skiljes arten genom sin långsträckta, nästan jemnbreda rhachis. 

 Från Länsa på Fårö, kanalen vid Vestöös i Hall, samt mellersta 

 kalkstenen vid Visby och Pterygotusmergeln derstädes. 



Största pygidiets längd 15 mm., bredd 23 mm. 



