121 



üfversigt af Kongl. Vetenskaps-Akademiens Förhandlingar 1885. N:o 6. 



Stockholm. 



Bidrag till frågan om fluiditetens inverkan på elektro- 

 lyters galvaniska ledningsförmåga. 



Af Svante Arrhenius. 



[Meddeladt den 10 Juni 1S85.] 



Af ett stort antal författare') antages såsom fullkomligt 

 afgjordt, att det galvaniska ledningsmotståndet följer samma 

 variationer som den inre friktionen, d. v. s. att båda samtidigt 

 växa eller aftaga. Denna åsigt stödes af en ofantlig mängd 

 data angående salters ledningsförmåga i vattenlösning. Om man 

 emellertid vill utreda denna fråga närmare, torde man vara nöd- 

 sakad att använda äfven andra lösningsmedel än vatten. Detta 

 har blifvit gjordt af C. Stephan-), som undersökt spritlösningar 

 i detta afseende och trott sig finna ej blott analogi mellan gal- 

 vaniskt motstånd och inre friktion utan äfven synes böjd för 

 att antaga fullkomlig proportionalitet mellan dessa båda stor- 

 heter, hvilket likväl, enligt hvad andra arbeten gifva vid handen, 

 är fullkomligt ohållbart^), utom i några undantagsfall h vilka 

 Stephan behandlat*). Olyckligtvis har också Stephan endast 

 undersökt spritlösningar af en alkoholhalt liggande mellan O och 

 70 procent, d. v. s. sådana spritlösningar hvilkas inre friktion 



') Bland dem G. Wiedemann, hvarför också' en detaljerad redogörelse för de 

 öfriges arbeten finnes i hans Elektricitiit Bd. II, s. 946 och följande. 



2) WiEDEMANNS Annaler Bd. 17, sid. 673 (1882). 



•') E. Wiedemann har påvisat detta för glycerinlösningar. Wied. Ann. Bd. 

 20 (1883). " . 



*) För öfrigt torde Stephans siffror ej alldeles berättiga till antagande af 

 nämda proportionalitet. Proportionalitetstalet varierar allt för mj'cket. 



