ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAE, 1885, N:0 6. 129 



tagsfall för vattenlösningar och derför bör det ej förefalla under- 

 ligt, att fluiditetens ocli den molekylära ledningsförmågans varia- 

 tioner i vattenlösningar i allmänhet gå åt samma led. Men 

 dermed är alls ej gifvet, att de stå i ett nödvändigt inre sam- 

 manhang eller ens bero på samma ursprungliga orsak. Går man 

 till mycket utspädda lösningar, så håller sig fluiditeten nära 

 nog konstant (den aftar till och med i några fall enligt Sprung, 

 fastän obetydligt, då utspädningen växer), deremot tilltar för 

 alla salter den molekylära ledningsförmågan rätt betydligt med 

 utspädningen, såsom jag visat i ett föregående arbete'), hvilket 

 sedermera till fullo bekräftats af KoHLRAUSCH-j. 



Således kan man ej ens för alla vattenlösningar tala om 

 en fullständig parallelitet mellan fluiditet och molekylär led- 

 ningsförmåga. Ur förhållandena vid ytterlig utspädning föres 

 man, genom antagande af de nu allmänna åsigterna om elektro- 

 lysens natur, till den slutsats, att den molekylära ledningsför- 

 mågans variation beror på kemiska processer, såsom upplösning 

 af molekylarkomplexer, hydratiseringar m. m. Och mellan de 

 utspädda lösningarna och de mera koncentrerade råder endast 

 en relativ skilnad. Precis samma fenomen försiggå för åtskilliga 

 kroppar i koncentrerad lösning som för andra kroppar först vid 

 större utspädningar. Så genomlöpa de starka syrorna vid starka 

 koncentrationer alldeles samma faser, som de svaga syrorna vid 

 stora utspädningar. Likadant är förhållandet med alkalimetal- 

 lernas och närslägtade salter å ena sidan samt qvicksilfversal- 

 terna å den andra. Man ledes derföre konseqvent till den slut- 

 satsen, att den molekylära ledningsförmågan framför allt är be- 

 roende af de kemiska förhållandena. Deremot torde de flesta 

 för närvarande vara mindre benägna att på något sätt ställa 

 den inre friktionen i något samband med molekylära förändringar 

 af kemisk natur. 



Ett likartadt förhållande eger rum mellan temperaturkoef- 

 ficienterna för fluiditet och ledningsförmåga. Dessa äro för täm- 



') Bihang till K. V.-A:s Handl. Bd. 8, N:o 13, sid. 39 ocli följ. (1884). 

 2) Göttinger-Nacliricliten 25 febr. 1885. 



Öfvers. af K. Vei.-Ahacl. Förli. 1885. Arg. 42. N:o 6. 9 



