ÖFVEllSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAll 1885, N:0 6. 137 



och detta är som bekant Prof. Edlunds första experinientela 

 bevis på tillvaron af en elektromotorisk kraft i gnistan. 



På grund häraf kan man lätt förvissa sig om, huruvida 

 gnista bildas i sjelfva galvanometern eller icke. Är detta fallet, 

 så uppstår inom galvanometern en sluten strömbana, och en 

 disjunktionsström cirkulerar derstädes, hvilken i sjelfva gnistan 

 går i motsatt led mot urladdningen, således i galvanometer- 

 hvarfven i samma led, och hvilken således förorsakar ett ökadt 

 utslag. 



Om maskinen roterar med konstant hastighet, lemnar den 

 under samma tider samma elektricitetsmängd oberoende af slag- 

 vidden vid F. Låter man då ena gången slagvidden vara noll, 

 då gnista ej bildas hvarken vid F eller i galvanometern, och 

 andra gången ganska stor, och dervid skulle visa sig, att ut- 

 slagen blefve olika, så är detta ett säkert tecken på, att gnist- 

 bildning eger rum i galvanometern (gnista får ej bildas vid E). 

 Blifva deremot utslagen lika, har man allt skäl att antaga, det 

 ingen gnista bildas i galvanometern. Detta skulle dock kunna 

 hända, ifall de punkter, mellan hvilka gnistan slår öfver, äro 

 hvarandra mycket närbelägna, ligga t. ex. i början och slutet af ett 

 och samma hvarf. Disjunktionsströmmens inverkan på magneten 

 kunde då blifva allt för obetydlig för att kunna observeras, men 

 i så fall är han alldeles oskadlig (samma utslag erhållas vid en 

 anordning sådan som i fig. 1, vare sig gnista bildas i galvano- 

 metern eller icke), och blir det ännu mer, ifall galvanometern 

 är försedd med en brygga. Disjunktionsströmraen delar sig näm- 

 ligen då i två delar, hvilkas intensiteter äro omvändt propor- 

 tionela mot motstånden. Den ena genomlöper samma bana som 

 nyss, men neutraliseras i det närmaste af den andra mindre in- 

 tensiva delen, som genomlöper desto flera hvarf af galvanometern 

 i motsatt led. 



En dylik undersökning visade nu, att alldeles lika utslag er- 

 höllos, vare sig slagvidden var O mm. eller 10 mm., och gal- 

 vanometern var således fullt tjenstbar. 



