ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLING AK 1S85, N:0 6. 139 



angifves i tabellen under U. R., utom då de allt för mycket af- 

 vika från hvarandra, i livilket fall båda angifvas. I de båda 

 första kolumnerna angifvas utslagen, då rullen (eller dess eqviva- 

 lenta motstånd) befann sig i galvanometerledningen; i de båda 

 sista, då han befann sig i gnistledningen. Att utslagen U. R. 

 i senare fallet äro mindre, är en följd deraf, att förhållandet mel- 

 lan motstånden hos de båda grenarne förändrats genom rullens 

 flyttning. En mindre del af urladdningen går i senare fallet 

 genom gnistan än i förra. Vare sig således rullen befinner sig 

 i ledningen till galvanometern eller till gnistan, så är utslaget 

 mindre, än då rullen är borta, och förhållandet är detsamma 

 som vid gnista i luft af större tryck än 1 å 3 mm. 



7. Af detta framgår således, att gnistan har i nyss an- 

 gifna hänseenden samma egenskaper, vare sig hon bildas i luft 

 eller en oledande vätska. Orsaken till det ökade galvanometer- 

 utslaget vid strömdelning och till nedsättningen i utslaget ge- 

 nom induktionsströmmarne bör vara densamma, vare sig gnistan 

 bildas i luft eller vätska. Herr Billbergh^) har fram- 

 stält den åsigten, att orsaken till det ökade galvanometerutsla- 

 get vid strömdelning kan vara att söka uti urladdningens egen- 

 skap att vara oscillatorisk. Då den första oscillationen slår 

 öfver mellan elektroderna, uppvärmes nämligen det mellanliggande 

 mediet, hvarföre motståndet i den grenen minskas; den andra 

 oscillationen delar sig derföre i olika proportion mot den första 

 mellan de båda grenarne och det så, att nu en större elektrici- 

 tetsmängd passerar gnistan i förhållande till den, som passerar 

 galvanometern, än livad fallet var i den första oscillationen. 

 Skilnaden mellan de elektricitetsmängder, som i motsatta rikt- 

 ningar genomströmma galvanometern vid de båda oscillationerna, 

 blir derföre större än skilnaden mellan de totala mängder elek- 

 tricitet, som röra sig i oscillationerna, och dä gal vanometer- 

 utslaget är proportionelt med den genom galvanometern gagna 

 elektricitetsmängden, så blir det utslag, de båda oscillationerna 

 förorsaka i förra fallet, d. v. s. vid strömdelning, större, än i 



^) Upsala Univ. Årsskrift 1872. 



