144 MEBIUS, ELEKTRISKA GNISTAN I VÄTSKOR. 



ledning (och strålning) mot oscillationens slut. Men detta står 

 dock allt för mycket i strid med den åsigt, man har om vätskors 

 dåliga ledningsförmåga för värme. 



Placeras induktionsrullen i ledningen till gnistan, så visa ex- 

 perimenten, att äfven då det definitiva utslaget minskas genom 

 induktionsströmmarne. Tänkte man sig nu vätskan, hvaruti 

 gnistan bildas, blott såsom en vanlig ledare, så skulle nu, allden- 

 stund den till tiden senare, direkta induktionsströmmen är in- 

 tensivare och således motståndet i dess bana mindre, temperatu- 

 ren vara högre i oscillationens slut än i dess början. Detta är 

 således motsatsen till, hvad vi nyss funno, och motsägelsen skulle " 

 nu lösas derigenom, att induktionsströmmen i början subtraheras 

 från, i slutet adderas till urladdningsströmmen, hvarföre således 

 intensiteten och dermed värmeutvecklingen i början är obetydlig, 

 men i slutet mycket större. 



9. Antagandet att vätskan blott spelar rollen af en vanlig 

 ledare och att den genom urladdningen uppkommande uppvärm- 

 ningen är hufvudorsaken till de egendomligheter, som framträda 

 vid strömdelning och gnistbildning i ena grenen, är derföre an- 

 tagligen ej riktigt. Hvad härofvan blifvit sagdt om vätskor, 

 gäller till alla delar om gaser, och att en gas ej förhåller sig 

 såsom en vanlig ledare, är numera fullt konstateradt. Hvad som 

 särskildt karakteriserar gasen, är, att någon strömning af elek- 

 tricitet genom honom ej inträder förr, än potentialskilnaden 

 på elektroderna uppnått ett af anordningarne beroende, bestämdt 

 värde, och att potentialskilnaden, då gasens förtunning är stor, 

 under hela tiden håller sig konstant, oberoende af strömstyrkan, 

 vid ett värde, som dock är mindre än det för urladdning nöd- 

 vändiga^). Denna af strömstyrkan oberoende potentialdifferens, 

 från hvilken gasens öfriga från vanliga ledare afvikande egen- 

 skaper låta deducera sig''^), består af tvenne delar den ena be- 



1) Jfr Vakley: Proc. Roy. Soc. vol. XIX, p. 237, 1870. Wahren de la Rue 

 och Hugo Müller: Phil. Trans. 1878, vol. 169. Joubert: C. R. T. 91, 

 1880, s. 161. 



^) Edlund: Sur la résistance électrique des gaz. Bihang till K. Sv. Vet.-Ak. 

 Handling. B. 6, N:o 7, 1881. 



