150 BLADIN, OM DICYANFENYLHYDRAZIN. 



lösningen först i fullkomligt färglösa blad, livilka dock sedan 

 blifva allt mera brunfärgade, ju längre gasinledningen varar. 

 Derför är ej skäl att allt for länge fortsätta med inledningen 

 af cyan, i synnerhet som föreningen blott med största svårighet 

 kan befrias från de färgade biprodukterna, i det dessa hård- 

 nackadt vidhäfta den samma. Mot slutet kännes en ganska 

 stark lukt af blåsyra, hvilkens bildning måste bero på upp- 

 komsten af de färgade föroreningarna. Cyanföreningen renades 

 genom lösning i alkohol och fällning med vatten, hvarvid den 

 erhölls i form af mer eller mindre färgade, glänsande små blad. 

 Om dess egenskaper se Fischers ofvan citerade afhandling. 



Inverkan af ättiksyreanhydrid på dicyanfenylhydrazin. 



Tillsättes ättiksyreanhydrid i öfverskott till dicyanfenyl- 

 hydrazin, inträder vid vanlig temperatur ingen inverkan, men 

 vid upphettning sker snart en häftig reaktion under stark värme- 

 utveckling, så att lösningen en stund utan vidare yttre upp- 

 hettning hålles i kokning. Den får sedan ytterligare en stund 

 koka på plåtbad och utspädes derpå efter afsvalning med vatten, 

 hvarvid en brun olja afskiljer sig, som nästan ögonblickligen kri- 

 stalliniskt stelnar. Kristallmassan utpressas noga mellan läskpap- 

 per, då den bruna färgen till stor del aflägsnas. Efter några om- 

 kristalliseringar ur alkohol, hvari föreningen i värme är mycket 

 lättlöslig, erhålles den samma fullkomligt ren i form af hårda, 

 färglösa prismor, som smälta vid 108 — 108,5°. 



Analys på i exsickator öfver svafvelsyra torkad substans 

 gaf i procent: 



Beräknadt. Funnet. 



Cio 120 65,2 65,3 



Hg 8 4,4 4,6 



N4 56 3 0,4 30,8 



ll84 lÖÖ^ 100,7. 



Af analysen framgår, att föreningens sammansättning är 



Ci^HgN^, och att föreningen sålunda blott genom ett plus af 



