ÖFVERSIGT AF K. VETBNSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1885, N:0 6. 151 



2C skiljer sig från dicyanfenylliydrazin. Kroppen är syrefri, och 



något acetylderivat har följaktligen ej bildats. Tydligen har 



monoacetylderivatet, som i första hand otvifvelaktigt bildats, 



genast i bildningsögonblicket förlorat en molekyl vatten och 



öfvergått i en anhydroförening : 



CgH^ . C2N4H3 + (COCHsJoO^CßH, . C2N4H2 . COCH3 + CH3COOH 



och 



CßH^ . C2N4H2 . COCH3 = CßH^ . C2N4 . CCH3 + HoO. 



Föreningen CjoHgN^ är lättlöslig i alkohol, i synnerhet i 

 värme, och i eter, deremot mycket svårlöslig i vatten. Ur al- 

 kohollösning fälles den samma kristalliniskt vid tillsats af vatten. 

 Ur alkohollösning kristalliserar den i hårda, färglösa prismor. 

 Den visar svaga basiska egenskaper, ty den löses i syror, men 

 några salter har jag ej lyckats erhålla i rent tillstånd. Den 

 reducerar ej ammoniakalisk silfvernitratlösning, hvilket dicyan- 

 fenylhydrazin gör. 



Hvilken konstitution tillkommer nu denna förening? 

 Fischer uppställer för dicyanfenylhydrazin följande formel: 

 CßH., — N — NH 

 HN = C — C = NH 

 och anför såsom stöd derför blott denna formels analogi med 

 cyananilins 



CßHj — NH — C = NH 

 CgHj — NH — C = NH , 

 men tillägger reservationsvis (1. c): »denna formel är ostridigt 

 vid första påseendet mycket tillvinnande och står ej i strid med 

 någon af de hittills iakttagna reaktionerna; men å andra sidan 

 synes det dock, att man måste med stor försigtighet upptaga 

 den, då man här antagit en atomgruppering, för hvilken hittills 

 intet enda exempel är bekant, af en af två atomer kväfve och 

 två atomer kol bestående sluten ring». 



I sjelfva verket måste man uppgifva Fischers formel så- 

 som omöjlig, då denna ej kan förklara uppkomsten af denna 

 anhydroförening och ännu mindre bildningen af några här nedan 

 beskrifna föreningar. Utan att vilja ingå i någon djupare dis- 



