ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1885, N:0 6. 165 



neral äro schefferit, richterit, tungspat och hedyfan. Tungspaten 

 förekommer i färglösa, täta eller bladiga massor, stundom såsom 

 små ofullkomliga kristaller. 



Då hedyfan hittills varit känd endast som derba massor, 

 torde förtjena omnämnas, att detta mineral vid Långban äfven 

 förekommer kristalliseradt. På en och annan stuff erhöUos näm- 

 ligen, visserligen genom syran angripna och omvandlade, men 

 dock till formen väl bibehålna hedyfankristaller. De utgjordes 

 af hexagonala prismor med pyramidal ändbegränsning af pyro- 

 morfitens vanliga form. Den buktighet hos ytorna och sadel- 

 formiga förväxning hos kristallerna, som eljest är vanlig hos 

 detta mineral, synes icke förefinnas hos hedyfanen. 



Rodonitkristallerna äro icke så lämpliga för noggranna mät- 

 ningar, som de vid första påseendet kunna synas. Detta all- 

 männa omdöme är grundadt på iakttagelser ä ett ganska rik- 

 haltigt material och torde äfven af den längre fram meddelade 

 vinkeltabellen rättfärdigas. De ofta rätt betydliga differenser 

 mellan vinklar, som borde vara lika, hafva sin grund dels i 

 ofullkomlighet hos ytorna, hvarigenom bilderna å reflektionsgonio- 

 metern blifva Ijussvaga, förvirrade, dubbla eller ryckta ur veder- 

 börliga zoner. Men dels hafva de angifna differenserna sin grund 

 i kristallernas egen ofullkomliga byggnad, ty äfven vid enkla 

 och skarpt begränsade reflexbilder hafva icka oväsentliga diffe- 

 renser iakttagits. Stundom äro kristallerna synbarligen polysyn- 

 tetiskt bygda, men de oregelbundenheter i vinkeldimensioner, 

 som deraf blifva en följd, hafva här naturligtvis icke afsetts. 



Beträffande den mycket omskrifna grundställningen för ro- 

 doniten, så har jag nyttjat den af Dana och Groth föreslagna 

 såsom varande den enda naturliga. Några egentliga skäl för 

 att bibehålla den af Dauber valda ställningen, som enligt KOK- 

 SCHAROWS föredöme ^), af blott pietet mot den utmärkta forska- 

 rens minne, varit brukligt, kan jag icke finna, då derigenom den 

 partiella homoiomorfi med de monosymmetriska pyroxenerna, som 



') Sjelf gör dock v. Kokscharow derid den ändringen, att han gör Daubers 

 100 till ooPoo o. s. v. Se sammanställningen å sid. 168! 



