176 FLINK, OM RODONIT FRÄN PAJSBERG OCH LANGBAN. 



Punnet. Beräknadt. 



t -.0 ^ 18° 57' 18° 39' 43" 

 d:o = 26' 59' 26° 34' 8". 



KoKSCHAROW fann å rodonit en yta med sådant läge att 

 ■den motsvarade den allmänna formeln för dessa båda ytor, men 

 som var så ofullkomlig, att den icke kunde bestämmas. Då 

 ytan oo 'P3 är den vanligaste af de två, har jag för densamma 

 användt den af Kokscharow för hans nya yta införda signa- 

 turen t. 



Ytorna o^ och u ligga i zon mellan I och a nedtill. De äro 

 derföre af formeln mP, med m < Vs • Ur värden erhållna genom 

 ytornas mätning mot basis beräknades koefficienten m till resp. 

 1 och -/g, således: 





r^ P, 



= 111 





» - VsP, 



= 223 





Funnet. 



Beräknadt. 



r : a 



= 46° 171/2' 



46°. 9' 27" 



u : a 



= 3P 32' 



31° 26' 27". 



På samtliga hittills beskrifna typerna äro samtliga ytor af 

 den allmänna formeln ??jP' matta. Så är den å de båda näst 

 föregående typerna allmänna ytan n. Detsamma anmärker Sjö- 

 OREN och kan af mig konstateras om ytan 1. Ytan r, som ä 

 här omhandlade typus (med förherrskande basis) är starkt fram- 

 trädande och tillsammans med a (och c) bestämmer dessa kri- 

 stallers habitus, är alltid rå och ojämn, så att aldrig (å denna, 

 typus) goda mätningar för densamma stå att erhålla. 



För a har intet zonförhållande kunnat påfinnas, hvadan hon 

 måst genom mätningar bestämmas. Medelst de vinklar hon bil- 

 dar med a och o beräknades: 



a = \/^VÄ =4.1.12. 



Fuunet. Beräknadt. 



a:a= 9° 31/2' 9° 38' 8" 



■ a : o = 63° 50' 63° 15' 32". 



Ytan är någorlunda stor och glänsande, men starkt repad 



parallelt med kombinationskanten till b, hvilken kant föröfrigt 



