ÖFVERSIGT AP K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAU 18 85, N:0 7. 31 



blifva den enda produkten, a priori mycket stor. Det var näm- 

 ligen redan länge kändt, att om man nitrerar den analogt sam- 

 mansatta kanelsyran, man erhåller såväl orto- som paranitro- 

 kanelsyra men icke ett spår metasyra. Nu är emellertid i ku- 

 menylakrylsyra den i paraställningen befintliga väteatomen redan 

 substituerad af en isopropylgrupp. Ett paranitroderivat borde 

 således icke kunna bildas. 



Införes emellertid kumenylakrylsyra i små portioner i med 

 snövatten afkyld, rykande salpetersyra af 1,5 3 sp. v., inträffar 

 vid livarje tillsats en häftig reaktion under öfvergående brun- 

 färgning, syran löses och en bildad nitroprodukt afskiljer sig 

 snart äter ur lösningen. Om hela massan gjutes i vatten, ut- 

 faller en gulhvit kropp, som vid lösning i alkohol visar sig vara 

 heterogen. En del löses nämligen i alkohol lätt, en annan ytterst 

 svårt. Den senare besitter egenskaper, som icke alls erinra om 

 ortonitrokanelsyra. Såsom af nedanstående beskrifning kommer 

 att framgå består den af paranitrokanelsyra. Benägenheten till 

 bildning af paraderivat vid fenylakrylsyrors nitrering synes på 

 grund häraf vara så stor, att den förmår åstadkomma, att en i 

 paraställning stående kolväteradikal afspaltas. I hvarje fall af- 

 spaltas i föreliggande fall isopropylgruppen utan allt tvifvel och 

 ersattes af en nitrogrupp: 



C3H7 NOo 



2er 



CH = CH . COOH CH = CH . COOH 



Detta faktum, att en kolväteradikal genom ett så mildt 



verkande agens som kall salpetersyra afsfaltas från benzolkär- 



nan i en aromatisk substans är i hög grad anmärkningsvärdt 



och står hittills utan analogi^). 



') Einhorn och Htss (Berliner Berichte XVII, p,2015), hvilka samtidigt med 

 mig framstält ortonitrokumenylakrylsj'ra och några dess derivat, hafva kom- 

 mit till alldeles samma resultat. 



