36 WIDMAN, OM KUMENYLAKRYLSYRANS ORTODERIVAT. 



sig, då ortonitrokanelsyra får stå eller svagt uppvärmes med 

 koncentrerad svafvelsyra, visar denna syra icke. Löser man sy- 

 ran i kall koncentrerad svafvelsyra och låter lösningen stå, fär- 

 gas den visserligen efter någon tid blågrön, men färgen går 

 snart öfver i brun. Vid uppvärmning blir lösningen hastigt 

 brun. 



Funnet. Beräknadt. 

 1. 2. 



Ci2 ■ 61,15 61,28 



H,3 5,8.5 5,53 



N — 6,11 5,96 



0/ — — 27,2 3 



100,00 



Att denna syra innehåller nitrogruppen i ortoställning till 

 akrylsyreresten, framgår klart redan ur hennes derivat, som jag 

 straxt skall ådagalägga. Men dessutom har jag för jämförelse 

 framställt motsvarande metasyra jämte en hel serie derivat däraf 

 och funnit dessa i egenskaper totalt skilda från ifrågavarande 

 föreningar. 



Den nyss beskrifna föreningen är således fullt analogt sam- 

 mansatt med ortonitrokanelsyra, ur hvilken v. Baeyer som bekant 

 syntetiserat indigo. Om nu Baeyers metod äfven läte an- 

 vända sig på ortonitrokumenylakrylsyra, kunde man på detta 

 sätt framkomma till en ny indigo — diisopropylindigo eller som 

 man för korthetens skull kunde nämna den kumindigo. Då 

 ingen homolog till indigo förut var bekant, borde det ega ett 

 särskildt intresse att lära känna detta nya färgämne och där- 

 med i benzolkärnan införda alkylradikalers inflytande på indigo- 

 niolekylens färgförmäga. I första hand anstäldes försök i denna 

 riktning. 



Bibromiden, C3H, . C6H3<^q^'' ' ^^^'■^- ^^^^^ kristalli- 

 serar ur benzol i färglösa, utmärkt väl utbildade, romboidala 

 taflor, som, när kristallerna blifva stora, öfvergå i med kanterna 

 parallelt streckade, monoklina pyramidei-. Substansen smälter 



