108 BÄCKLIN, OM DET GALVANISKA LEDNIXGSMOTSTANDET. 



sökning af några tenn-visniutlegéringars förhållande i nämda 

 hänseende för att lemna ett bidrag till kännedomen om dessa 

 så egendomliga kroppar. 



Jag vill begagna detta tillfälle att för Herr Prof. Thalén 

 uttrycka min djupa tacksamhet så väl för tillåtelsen att för 

 dessa undersökningar begagna Upsala universitets fysiska kabi- 

 nett som för hans välvilliga ledning i fråga om undersöknin- 

 garnas ånordhing Och gäng. 



Som undersökningsmaterial användes legeiingar, innehållande 

 jemna tiotal vigtprocent af de båda ingredienserna vismut och 

 tenn d. v. s. 10 proc. Bi + 90 proc. Sn, 20 proc. Bi + 80 proc. 

 Sn, o. s. v., samt dessutom de båda rena metallerna vismut 

 och tenn. De tillverkades af i handeln gängse metall på det 

 sätt, ätt de i önskad proportion afvägda ingredienserna sam- 

 mansmältes i öppen degel, der de väl omrördes. Derefter götos 

 de i gipsformar till U-formiga stänger af något mer än 3 dm:s 

 längd och med i det närmaste cirkelrund genomskärning af 6,7 5 

 mm:s diameter. Vid gjutningen fästes i dem vinkelrätt mot 

 deras längdaxel iina koppartrådar på 2,6 dm:s afstånd från 

 hvarandra och något öfver 2 cm. från hvardera ändan af stången. 



Alla de framstälda legeringarna voro mer eller mindre grof- 

 kristalliniska, mindre böjliga än tenn och mindre spröda än 

 vismut. De idesta, de mera vismutrika utvidgade sig vid stel- 

 nandet. 



En följd af sättet, hvarpå halten af vismut och tenn be- 

 stämts, är naturligtvis, att den angifna ej är synnerligen nog- 

 grann, då de båda metallerna vid smältningen väl ej oxiderades 

 i samma proportion, hvari de voro blandade. Detta fel har 

 dock intet egentligt inflytande på de här framstälda resultaten, 

 hvarför ej heller efteråt någonting gjorts för att erhålla en nog- 

 grannare bestämning. 



