ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 18 85, N:0 7. Hl 



och Q inneslutna i tillyckta glasrör, ur hvilka endast så långa 

 stycken af koppartrådarna stucko fram, som voro nödiga för att 

 sätta dem i förbindelse med qvicksilfverkopparna. Det var sä 

 mycket mer nödvändigt att skydda dessa nysilfvertrådar, som 

 de oupphörligen vid flyttningen mellan P och Q voro utsatta 

 för att handteras och derigenom få temperaturen ändrad. För 

 att göra inflytandet af de små temperaturändringar, som nog 

 ändå egde rum, af ringa eller ingen betydelse, var just nysilfver 

 valdt såväl i dessa som i öfriga vigtiga motstånd, emedan va- 

 riationerna i dess motstånd på grund af temperaturvariationer 

 äro ungefär 10 gånger mindre än hos de rena metallerna. Tem- 

 peraturerna observerades på 4 termometrar, nemligen en i hvar- 

 dera bägaren med kulan i beröring med den dervarande stångens 

 nedre del, en vid P och en vid Q. Dessa termometrars utslag 

 skilde sig ej från hvarandra mer än högst 0,5 grad utom under 

 de första minuterna efter insättningen af stången XY i lednin- 

 gen, då denne vanligen visade en något högre temperatur, dels 

 möjligen derför, att den ej hunnit afkylas tillräckligt efter gjut- 

 ningen, dels af handterandet vid insättningen. På få undantag 

 när höll sig temperaturen mellan 17 och 21 grader. För att så 

 vidt möjligt var undvika temperaturvariationer i ledningen genom 

 den elektriska strömmen sjelf, hölls den sluten endast så lång 

 tid som behöfdes för att iakttaga utslaget på galvanometern. 

 Inflytandet af i bryggan möjligen befintliga termoelektriska ström- 

 mar eliminerades derigenom att bryggan slöts på förhand så att 

 dessa strömmar fingo gifva galvanometern det jemvigtsläge de 

 bestämde, innan stapelns ström insläpptes. De utslag, galvano- 

 metern sedermera kommer att göra, bli följaktligen beroende 

 blott af den senare. 



Ström vändaren gjorde det möjligt att efter behag få gal- 

 vanometerns utslag åt ena eller andra hållet, hvarigenom man 

 kunde förvissa sig om, att de ej berodde på tillfälliga omstän- 

 digheter, t. ex. andra, pä något afstånd befintliga, temligen 

 starka elektriska strömmar, variationer i jordmagnetismen m. m. 



