144 ISBERG, GALVAN.-BESTÄMN. AF ELAST. -GRÄNS M. M. HOS JERNTRAD. 



Undersökningar rörande jerns och ståls styrka, elasticitet 

 o. d. finnas nog; men de, som äro offentliggjorda öfver trådar, 

 tillverkade af svenskt jern, äro få, och den behandling, tråden 

 för sin tillverkning undergår, meddelar honom egenskaper, hvar- 

 igenom han i flera hänseenden skiljer sig från t. ex. den ut- 

 hamrade eller valsade stången. Visserligen ligger den förmodan 

 nära, att svenska jern- och ståltrådar icke skola väsentligt 

 skilja sig från af utländska malmer tillverkade trådar; men till 

 dess jemförelser blifvit gjorda, stannar man vid antaganden. 



De jemförelsepunkter, som hufvudsakligast erbjuda sig, äro 

 tydligtvis trådens absoluta styrka eller den belastning på yten- 

 heten, för hvilken han brister; vidare den tänjbarhet, tråden 

 besitter före brottet, och denna tänjbarhet är då dels sådan, 

 som visar sig i en förlängning, hvilken efter belastningens bort- 

 tagande försvinner, dels en sådan, som qvarstår. Såsom känne- 

 tecknande för dessa egenskaper har man infört de kända be- 

 nämningarna brottmodul, elasticitetskoefficient och ela- 

 sticitetsgräns. Vid närmare undersökning finner man nu 

 emellertid, att dessa ord och särskildt de båda sistnämda ha en 

 mycket sväfvande betydelse, beroende derpå, att man vid deras 

 bestämmande gått tillväga på olika sätt. 



Orsaken härtill ligger återigen deri, att man icke — kanske 

 dock med ett undantag — lyckats uppvisa någon hos det sträckta 

 föremålet skarpt framträdande egenskap, som kunnat blifva ut- 

 gångspunkt för dessa uttrycks definitioner. Nöjer man sig med 

 den betydelse, som i dagliga lifvet tillägges dessa ord, blir för- 

 hållandet visserligen enkelt nog. Här menar man nemligen, som 

 kändt är, med elasticitetsgräns den belastning på ytenheten, vid 

 hvilken det sträckta föremålet förlorar förmågan att återtaga 

 sin förra form; och med elasticitetskoeffi,Gient (eller elasticitets- 

 modul), den belastning på ytenheten, som skulle gifva det sträckta 

 föremålet en elastisk förlängning lika med dess ursprungliga 

 längd, om sådant vore möjligt. Men när man så med mätin- 

 strumentens stigande noggrannhet finner att denna gräns faller 

 allt lägre och lägre, ja att kanske t. o. m. en relativt liten be- 



