160 ISBERG, GALVAN.- BESTÄMN. AF ELAST. -GRÄNS M. M. HOS JERNTRAD. 



hos vinkelhäfstången. Hvad de förra angår lemnade de, som 

 förut är nämdt, hvad noggrannhet angår, ingenting öfrigt att 

 önska. Hvad det senare åter angår, skiljer sig den mest af- 

 vikande längden å den längre armen med O, le mm. från medel- 

 talet (1117,8 4 mm.) d. v. s. 0,oi4 proc. A den kortare armen 

 blir skilnaden mellan kanterna och medeltalet (55,5 o) 0,4 mm. 

 eller 0,7 2 proc. , 



Skulle dessa båda största skiljaktigheter samverka och det 

 derigenom uppkommande resultatet möjligen vore det rätta, ändras 

 de erhållna resultaten för elasticitetskoefficienten med något öf- 

 ver 0,7 proc. Gränsen för det sannolika felet kan dock skattas 

 betydligt lägre, och tages hänsyn till förut omnämda korrektion 

 vid genomskärningsytans uppmätning, torde man kunna säga, 

 att gränsen för summan af sannolika fel vid elasticitetskoeffi- 

 cienten faller under 1 proc. Vi öfvergå nu till beskrifning af den 

 mindre sträckbänken. 



Lilla sträckbänken. 



Denna var densamma, som prof. Edlund användt vid be- 

 stämmande af de värmefenomen, som uppkomma vid fasta krop- 

 pars volymförändring och som finnes aftecknad och beskrifven 

 i Öfv. af V.-A. Förh. 1861 och 1865. Derifrån lånas fig. 2, tafl. 

 XXIV och följande beskrifning: »En tjock bjelke afek, hvilken 

 fastskrufvades vertikalt vid en pelare i rummet, var vid sin öfre 

 ända försedd med en utstående jernarm, i hvilken trådens öfre ända 

 säkert fastskrufvades. Omkring 590 mm. längre ned var en 

 horisontel axel af messing insatt i bjelken. Omkring denna 

 axel rörde sig en enarmig häfstäng, hvars öfre sida var fullkom- 

 ligt plan. Häfstången balanserades af en på andra sidan om 

 axeln hängande tyngd. På denna häfstång kunde ett hängsle 

 af messing, som uppbar de vigter, med hvilka tråden vid för- 

 söken skulle spännas, på en liten rulle föras fram och tillbaka. 

 På trådens nedra ände fastskrufvades en klämma af stål, i 

 hvilken ett hål var borradt. På den mot ekbjelken vända sidan 

 var häfstången försedd med en gaff"el genom hvilkens båda 



