ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1885, N:0 7. 177 



vanometern samt förhållandet mellan brottbelastningen ocli den 

 belastning, för hvilken galvanometern passerar nollpunkten, synes 

 af följande sammandrag af sjelfva sträcktabellerna. Der, sär- 

 skildt för den WERTHEiM'ska elasticitetsgränsen, icke en enda 

 belastning kunnat af någon anledning erhållas, äro de gränser 

 angifna, mellan hvilka gränsen måste ligga, och vid det gemen- 

 samma medeltalets beräkning har elasticitetsgränsen approxime- 

 rats mellan dessa gränser, allt efter som sträckningen gifvit an- 

 ledning att antaga dess läge närmare den ena eller den andra. 

 Har ingen sådan anledning funnits, har elasticitetsgränsen an- 

 tagits ligga midt emellan de båda observerade talen. 



Siffran för brottbelastningen fullständigas af de upptagna 

 belastningarna närmast före brottet. Belastningarna äro uträk- 

 nade i kilogram på qvmm. De under rubrikerna a, h, c och 

 d samlade trådarne skulle alla, som tillhöra samma grupp, vara 

 utdragna af samma trådämne. Den äf mig vid n. 65 funna kol- 

 halten (0,19) liksom trädens relativt höga brottbelastning gör 

 det emedlertid sannolikt att en förvexling här på något sätt 

 uppkommit. Nummer 44 och 43 äro ock tvifvelaktiga, fastän 

 något af deras minskade kolhalt kan skrifvas på de upprepade 

 glödgningarnas räkning. N:o 35 har ock af obekanta orsaker 

 visat så stor afyikelse, att den ansetts kunna frånräknas. Det 

 öfriga torde utan någon förklaring af sig sjelf framgå. 



Öfoersigt af K, Vet-Akad. Förh. Arg. 42. N:o 7. 12 



