ÖFVERSICtT af Iv. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLIISIGAR 1885, N:0 1 . 187 



Nummer. 



Procent 

 kol. 



Antal 

 drag. 



Wektheims 



elasticitets- 



gräns. 



Galvano- 



meterns 



elast. -gräns. 



Indifferens- 

 punkt. 



Brottbelast- 

 ning. 



89b 



91 



92 



62 



63 



65 



0,10 



0,20 

 » 



1 

 2 

 3 

 1 



2 



3 



39-45 



41 

 50-63 

 32—37 



47 



63 



45 

 49 

 63 

 37 



47 

 63 



56 

 65 



75-82 

 48—53 

 54-63 



76—88 



63 

 73 



82 

 58 

 70 

 88 



Att finna någon formel, som kunde närmevis lagbinda så- 

 väl dragantalels som kolhaltens inflytande, har visserligen icke 

 ännu lyckats mig, ocli är kanske icke heller möjlig att finna, 

 då så många andra fastän relativt mindre betydande faktorer 

 dervid inverka. En jemförelse med sammanställningen öfver 

 kolhaltens inflytande visar dock, att en tråd af lägre kolhalt 

 men större antal drag kan erhålla samma hufvudegenskaper som 

 en tråd af Jiögre kolhalt men lägre antal drag sedan sista glödg- 

 ningen. Ett längre ingående på denna fråga ligger dock utom 

 denna af handlings syfte ^). 



') Sedan afhandlingen var fiirdigskrifven, har jag fått del af en afbandling af 

 d:r FoRCHHiiiMEii, föredragen »in der Sitzung des Aachener Bezirkvereines 

 vom 7 Januari 1885» och införd i «Zeitschrift des Vereines deutscher 

 Ingenieure« band XXIX sid 202. 



Med utgående frän den af professor Edlund påvisade egenskapen, att 

 trådar vid sträckning till en viss gräns afkyles och derefter uppvärmes, har 

 han för sig uppstält samma fråga, som jag behandlat (»Der Hauptzvi^eck 

 der Untersuchung war nachzusehen, ob man durch Beobachtung der Tem- 

 peraturänderung die Elasticitetsgrenze — in ihrem praktisch üblichen 

 Sinne ■ — • scharf und leicht bestimmen könne»). 



Han anför sti'äckningsresultaten öfver 3 jernträdar, 1 stålband, 1 kop- 

 parträd, 1 messingstråd, 1 blyträd och 1 blystaf. 



Genom att taga belastningen till abskissa, förlängningen till ordinata 

 för en kurva och temperaturförändringen till ordinata för en annan i samma 

 koordinatsystem och med samma origo, har han för dessa trådar grafiskt 

 framstält förhällandet mellan förlängning och temperaturförändring. Som 

 den skala, han härför användt, är för liten för att kurvorna skulle kunna 

 påpeka de punkter, der afkylningen börjar aftaga, och der den Weutheim- 

 ska elasticitetsgränsen ligger, kan i dessa hänseende ingen slutsats dragas. 



Deremot afteckna sig, hvad jag kallat »indifferenta punkten», skarpt 

 och likaledes motsvarande krökningspunkt (maximikurvaturen) pä förläng- 



