ÖFVEUSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 188 5, N:0 8. 7 



Efter befruktningen, som naturligtvis måste ske förmedelst 

 främmande pollen, sluter sig blommornas hylle såsom bilden 2 a 

 utvisar. I bilden 2 b äro ena sidans liylleblad borttagna, för 

 att visa den till frukt ut- 

 växande pistillen och de ännu 

 qvarsittande, oöppnade stån- 

 darne. Att denna liyllets sam- 

 manslutning omkring fruktan- 

 laget är att betrakta som ett ^^^^ ^^ 

 skyddsmedel för detta har af C. Lindman i) riktigt påpekats. 



Hanblommorna hafva ståndare med knappar, som öppna 

 sig på vanligt sätt, samt strängar så långa, att ståndarne här 

 uppnå ungefär samma längd som hyllebladen (bild 3)-). Af 

 pistill finnes blott ett 

 rudiment (bild 3 6, i 

 midten). Sedan stån- 

 darknapparne tömt sig, 

 resa sig strängarne upp 

 €ch kröka sig något i 

 sin öfre del (se de tre 

 foder-ståndarne i bilden). Anmärkningsvar dt nog sluter sig äf- 

 ven hos hanblommorna hyllet efter blomningen omkring de tömda 

 ståndarne. Denna, här gagnlösa postflorationsrörelse är otvifvel- 

 aktigt ett arf från den tid, då de nu endast hanliga blommorna 

 voro hermafrodita. Beträffande sätten för hanblommornas af- 



Bild. 3. 



^) »Om postflorationen ocli dess betydelse såsom skyddsmedel för fruktanla- 

 get.» Af C. A. M. Lindman. Sid. 35 ocli 64. (Kgl. Svenska Vetenskaps- 

 Akademiens Handlingar. Band. 21, n:o 4. Stockholm 1884. 



^) Denna bild är af ett särskildt intresse derför, att den visar, det felslag- 

 ningen af ståndare kan försiggå äfven i foder-ständarekransen. (Bilderna 

 2 cell 3 på taflan 27 i J. B. Payer's berömda »Traité d'organogenie comparée 

 de la fleur», Paris 1857, ådagalägga, att bos Åcer tataricum L. felslagningen 

 eger rum i kronståndarekransen.) Denna senare utgöres nemligen här på- 

 tagligen af de tre mot bvar sitt foderblad motsatta, uppåtböjda, redan upp- 

 sprungna ståndarne. I denna krans hafva alltså två ståndare felslagit. Den 

 inre kransen äter, som utgöres af de fem mot kronbladen motsatta, ut- 

 ätböjda, senare uppspringande ståndarne, är här fulltalig. 



