ÖFVERSIGT AP K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 188 5, N:0 8. 19 



uppburna af dvärggrenar och nästan fullständigt dolda af löf- 

 verket. Jag liar nämnt detta för att väcka andras uppmärk- 

 samhet på saken och dymedelst få betydelsen af detta egendomliga 

 förhållande utredd i). 



Sammanfattning. 



Äce7^ platanoides L. eger två slags blommor, honliga och 

 hanliga. De honliga äro skenbart hermafrodita, i det att de 

 jémte pistillen ega till det yttre väl utvecklade ståndare, hvilkas 

 knappar dock ej öppna sig. 



Hos Acer platanoides L. förekommer 5 olika slags inflo- 

 rescenser, nemligen l:o sådana som bestå uteslutande af honliga 

 blommor (se bild A, sid. 10); 2:o sådana hos livilka de först 

 utvecklade blommorna äro honliga och de senare utvecklade 

 hanliga (bild B' och B"); 3:o sådana der den först utvecklade 

 blomman (toppblomman) är hanlig, de derefter följande dels 

 honliga och dels hanliga, samt de sist uppträdande mestadels 

 hanliga (bild C); 4:o sådana hos hvilka de först utvecklade blom- 

 morna äro hanliga och de senare utvecklade honliga (bild D' och 

 D"), samt 5:o sådana der alla blommorna äro hanliga (bild E). 

 — Hos de allra flesta träd finner man blott endera af dessa 

 olika slags inflorescenstyper; undantagsvis kan ett eller annat 

 träd ega 2 eller till och med 3 slags inflorescenser. 



Den allmännast förekommande inflorescenstypen är n:r 2 

 (iakttagen hos c:a 49 proc. af de undersökta träden); dernäst 

 kommer n:r 4 (hos c:a 22 proc); så n:r 5 (hos c:a 12 proc); 

 samt sist n:r 3 (med c:a 4 proc.) och n:r 1 (med mindre än 1 proc). 

 Då två inflorescenstyper förekomma hos ett och samma träd, 

 tillhöra de oftast typerna n:r 4 och n:r 5. — Denna egendom- 

 liga anordning af han- och honblommor verkar kraftigt till för- 

 hindrande af befruktning mellan könsorgan tillhörande blommor 

 i samma inflorescens och till en del äfven samma träd. 



') Ett i någon män likartadt förhållande har jag iakttagit hos några exemplar 

 af A. plalanoides L., i det att hos dessa, som för öfrigt buro inflorescenser 

 af typen B" (se ofvan), vid slutet af blomningsperioden framkommo några 

 af korta och svaga grenar uppburna inflorescenser af typen E. 



