24 LAGERHEIM, OM CODTOLUM POLYRHIZUM N. SP. 



always being very mucli smaller than the other. The second 

 cell is lateral and may be nearly sessible on the stalk or fur- 

 nished with a short secondary stalk of its own.» 



På detta sätt kan cellen erhålla ända till fem stipites. Un- 

 der cellens tillväxt utjemnas vanligen så småningom afståndet 

 mellan de olika gamla stipites, så att cellen tyckes vara för- 

 sedd med endast en eller två förgrenade stipites (t. XXVIII, 

 fig. 8, 10, 11, 12, 13). Spetsen af den fullt utbildade stipes 

 kan antingen vara mer eller mindre skarpt tillspetsad (t. XXVIII, 

 fig. 9, 10, 11, 12, 13), eller försedd med en särskild häftskifva 

 (t. XXVIII, fig. 7, 8, 10, 11, 12, 13), såsom förhållandet är 

 med de öfriga arterna af slägtet Codiolum A. Br. (jemför t. ex. 

 A. Br. Alg. unicell. t. I, fig. 5, 7, 8, 9; Kjellm. Spetsb. 

 Thalloph. t. V, fig. 6, 7, 8; Foslie Aret. havalg. t. II, fig. 1, 

 4). Utom denna häftskifva bidrager äfven ett slem, som af- 

 söndras omkring stipes, att gifva växten ett säkert fäste (t. 

 XXVIII, fig. 9, 11). Hela stipes tyckes för öfrigt till sin be- 

 skaffenhet vara mer eller mindre gelatinös. På de med ättik- 

 syra behandlade exemplaren var stipes alltid vackert skiktad 

 (t. XXVIII, fig. 10, 11) eller till och med upplöst i flere mem- 

 branlager (t. XXVIII, fig. 8). Orsaken härtill har man väl att 

 söka i ättiksyrans inverkan. På något äldre celler i vegetativt 

 stadium hade ofta ättiksyran inverkat så, att cellinnehållet 

 dragit sig ganska betydligt tillsammans, så att ett rum upp- 

 stått mellan stipes och »klubbans» bas (t. XXVIII, fig. 6, 7, 8, 

 9, 10, 11). 



De fullt utvuxna cellerna hade vanligen en mer eller mindre 

 långsträckt form (t. XXVIII, fig. 9, 10, 11). Några celler, 

 som jag uppmätte, hade följande storlek: 



Längd. 



Bredd. 



93 ^i 



30 f.1 



96 fx 



15 fL 



134 i.i 



75 jtt 



150 f.1 



54 ^i 



165 ^L 



102 (A, 



