ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1 885, N:0 9. 7 



uppstode vid vexelverkan mellan 2 molekyler borde man kunna 

 erhålla en dylik äfven ur den amidosyra, som fås ur nitro-a- 

 naftoesyra af smpt 239% men en amidonaftoid ur denna har ej 

 kunnat erhållas. Antages derför- såsom sannolikast formeln 



C,„H„<"i , kan man af de båda ofvanstående formlerna blott 



NO, COOH 



välja I I I . Visserligen plägar en anhydridbildning inom 



molekylen förutsätta ortoställning för de deri deltagande sub- 

 stituenterna, men två närliggande «-ställningar torde enligt den 

 allmänna uppfattningen af naftalins strukturformel erbjuda i 

 det närmaste samma möjlighet för en inbördes vexelverkan 

 mellan 2 grupper. I det nämnda förhållandet vid nitrosyrans 

 reduktion ligger ett kraftigt stöd för den af Atterberg upp- 

 ställda åsigten om /i-dinitronaftalins och C-diklornaftalins kon- 

 stitution. 



Vid mitt försök att oxidera nitro-a-naftoesyran med kalium- 

 permanganat (1. c.) erhöll jag bland annat också en oxiftalsyra, 

 hvars bildning då syntes mig tala för, att nitro- och karboxyl- 

 gruppen stodo i samma benzolring. Men man kan också för- 

 klara saken så, att nitroftalsyra först bildat sig, och att i denna 

 genom ett öfverskott af natronlut nitrogruppen blifvit ersatt 

 med hydroxyl. Om så är, vore bildningen af oxiftalsyra ett 

 bevis för att nitro- och karboxylgruppen stå i olika hälfter. 



På tal om /i-dinitronaftalin må dock ej förgätas, att La- 

 DENBURG^) funnit, det klorhydratet af den diamin, som erhålles 

 derur, vid inverkan af benzaldehyd utvecklar klorväte liksom 

 ortodiaminer, hvarför också Ladenburg är böjd att anse den 

 såsom en a/?-diamin. Men, såsom nyss påpekades, torde («i — a^) 

 ställningen i det närmaste motsvara en ortoställning, hvarför 

 /i-di amidon aftali n ' skulle komma att förhålla sig som en orto- 

 diamin. 



5eriohte å. A. cheiii. Ges. XI 1G50. 



