30 RAMSAY, MILARITENS FÖRHÅLLANDE VID UPPHETTNING. 



denna delning har inträdt på ett sätt, som är egendomligt för 

 hvarje kristallindivid, ty den står i ett visst förhållande till dess 

 begränsningselement.» Denna åsigt torde väl blifva den allmänt 

 antagna. Ändamålet med nedanstående uppsats är att redogöra 

 för några pä milarit gjorda iakttagelser, hvilka synas lemna 

 ytterligare stöd för Rinkes åsigt. 



Dessa undersökningar äro gjorda på uppmaning af prof. W. 

 C. Brögger och under hans ledning. Materialet, milarit från 

 Val Giuf i Tavetseh, tillhör Stockholms Högskolas mineralo- 

 giska institut. Det utgöres af små, 1 — 5 mm. långa, genom- 

 skinliga, svagt gulfärgade kristaller med milaritens vanliga for- 

 mer (fig. 1). Alla ytor utom oP visa en ganska anmärknings- 

 värd beskaffenhet. Pyramidytorna äro skrofliga. Hos oo P2, 

 som är mycket mera utvecklad än oo P, äro de repade och vec- 

 kade i längdriktningen, oo P visar till en del samma utseende. 

 Dess ytor äro derjämte i de flesta fall afrundade och utåtböjda. 

 Endast sällan finnas några alldeles släta och plana ytor. I 

 följd häraf äro kristallerna föga lämpade för goniometriska be- 

 stämningar. 



Likväl gjordes mätningar på fem skilda kristaller. De 

 vinkelvärden, som derigenom funnos, voro naturligtvis mycket 

 varierande och osäkra. Dock iakttogs dervid att vinkeln mellan 

 två ytor af samma prisma antingen konstant var något öfver 

 eller under 120°. Men någon regelbundenhet i anordningen af 

 dessa kunde ej finnas vid jämförelse af två kristaller. Afven 

 storleken af de skilda polkantvinklarna visa likartade afvikelser. 

 I själfva verket motsvara detta minerals kristallografiska kon- 

 stanter således ej fullkomligt det hexagonala systemets fordringar 

 på symmetri. 



Det är förut nämdt att prismaytorna äro streckade och 

 veckade parallelt med hufvudaxeln. Detta kunde möjligen bero 

 på en ojämn sammandragning hos kristallen vid dess afsvalning 

 från en högre bildningstemperatur. Samma orsak är troligtvis 

 äfven en af de förnämsta »sekundära omständigheter», som åstad- 



