10 KATHOKST, OM KAMBRISKA PYRAMIDALSTEXAK. 



gångar från stenar, som blifvit obetydligt slipade, till sådana, 

 som äro fullt utbildade. Att döma af figurerna ville det synas, 

 som vore de flesta stenarne ursprungligen platta, och såsom en 

 följd häraf visar sig afnötningen först på sidorna såsom en slut- 

 tande rand rundt om stenen. Den öfre platta sidan försvinner slut- 

 ligen och ersattes af två sluttande sidor, hvilka mötas i midten i 

 en skarp kant. Denna form är alldeles densamma, som heskrifvits 

 af JOHNSTRUP, och hvilken äfven återfinnes bland de af Berendt 

 afbildade tyska exemplaren, ehuru de der tyckas vara mindre 

 vanliga. Enligt Enys blifva stenarne mest regelbundna" när 

 längdaxeln är parallel med vindens rigtning^), hvaremot slip- 

 ningen blir större på den ena sidan om längdaxeln bildar vinkel 

 mot sagde rigtning. Det är intressant att finna, att på detta 

 ställe, der två vindar äro öfvervägande, visa steharne såsom 

 nämndt vanligen blott två afslipningsytor. 



Såväl i Europa som i Nya Zeeland har man följaktligen, 

 oberoende af hvarandra, kommit till samma resultat, att nem- 

 ligen pyramidalblockens form är en följd af den för vinden drif- 

 vande flygsandens afslipande kraft. Och så till vida kan ett 

 förbiseende af de nyzeeländska forskarnes arbeten vara bra nog, 

 resultatet har derigenom blifvit desto säkrare. Men ingen af 

 Europas geologer kan numera göra anspråk på att vara den 

 förste, som lemnat den rätta förklaringen öfver företeelsen. Den 

 som det gjort är W. T. L. Travers. 



Berendts åsigt, att pyramidalblocken skulle för sin upp- 

 komst fordra en isbetäckning, kan utan vidare anses såsom ve- 

 derlagd. Ett ytterligare bevis för origtigheten af ett sådant an- 

 tagande kommer nedan att lemnas, men dessförinnan torde en 

 något utförligare redogörelse för pyramidalblockens utseende än 

 som ofvan blifvit meddelad vara på sin plats. Den vanligaste 

 formen uttryckes med det tyska ordet »Dreikanter». På öfver- 

 sidan finnas tre afslipade ytor, hvilkas afskärningar med hvar- 

 andra bilda tre temligen skarpa kanter. I andra fall finnas — 



') Detta är väl en misskrifning; regelbundenheten bör väl bli störst när längd- 

 axeln bildar rät vinkel mot vindrigtningeu. 



