ÖFVEKSIGT AF K. VETENSK.-AKAI). FÖRHANDLINGAR 188 5, N:0 10. 11 



såsom på de nyzeelänclska, men äiVen temligen ofta på de tyska 

 — endast en kant, det vill säga de afslipade ytorna äro tva. 

 Stundom är antalet större än tre. Men jemte dessa mera regel- 

 bundna former finnas andra, hos hvilka snart sagdt ingen regel- 

 bundenhet med hänseende till afslipningsytor och kanter är 

 förhanden. För sådana former är benämningen pyramidalblock 

 icke särdeles lämplig. Vanligen äro blocken endast på sin uppåt 

 vända del afslipade, men i andra fall kunna de vara det å ömse 

 sidor. Exemplar af senare slaget, af Berendt kallade »Doppel- 

 dreikanter», hafva naturligtvis uppstått på så sätt, att blocken 

 af en eller annan anledning, af vind, vatten, djur o. s. v., blifvit 

 vända, så att äfven den undre sidan blifvit afslipad. Regel- 

 bundenheten är som nämndt varierande, men är stundom så stor, 

 att det icke är att undra öfver, att sådana pyramidalblock 

 blifvit uppfattade såsom förfärdigade af menniskohand. Detta 

 gäller såväl tresidigt som tvåsidigt afslipade block. 



Storleken är äfven vexlande, såsom ju också helt naturligt 

 är. JoHNSTRUP uppgifver, att diametern kan vexla från ett 

 par tum till 2 a 4 fot. Berendt säger, att hufvud- och knyt- 

 näfstorlek är vanligast, men sådana block, hvilkas diameter når 0,3 

 meter, äro ej heller sällsynta, och han har vid ett tillfälle iakt- 

 tagit ett pyramidalblock, hos hvilket genomskärningen nådde 0,5 

 meter. A andra sidan äro mindre storlekar an de ofvan upp- 

 gifna långt från sällsynta, de af Meyn iakttagna exemplaren 

 äro, enligt Berendt, ej större än nötter eller ägg. Hårda 

 bergarter äro bland pyramidalblocken vanligast. Johnstrup 

 hade 1873 funnit uteslutande qvartsiter, och Berendt angifver 

 äfven denna bergart såsom allmännast. På Nya Zeeland ut- 

 gjordes materialet företrädesvis af sandstenar, men Enys an- 

 gifver, att stycken af pimsten äfven visat samma slipnings- 

 fenomen. Redan Boyd-Dawkins har framhållit i), att vi i 

 sandblästern, som nu har så stor användning, har ett bevis på 

 sandens slipande förmåga. Det skulle helt säkert vara af intresse 



Quarterly Journal Geol. Soc. ]iOndon, vol. 34, 1878, pag. 88. 



