19 



Öfvei-sigt af Kongl. Vetenskaps-Akademiens Förhandlingar 1885. N:o 10. 



Stockholm. 



Observationer på stjernfallen den 27 November 1885, 



utförda i Upsala, redigerade af 

 H. Hildebrand Hildbbrandsson och C. V. L. Chaiiliek. 



[Meddeladt den y December 1885.] 



Redan på eftermiddagen den 26 November visade sig efter 

 mörkrets inbrott flera stjernfall, hvilka tycktes gå i den för 

 Biela-svärmen väntade riktningen. Den inbrytande dimman, 

 Iivilken fortfor hela natten, gjorde fortsatta iakttagelser då 

 omöjliga. Följande dagen var mulen, men då himlen kl. 5 e. m. 

 började uppklarna, så visade sig genast, att vi befunno oss midt 

 inuti meteorsvärmen, i det att talrika stjernfall öfverallt fram- 

 blixtrade. Kl. 5, 3 o var himlen fullkomligt klar och de frivil- 

 liga observatörerna ordnades på platsen kring den meteorolo- 

 giska institutionens nya byggnad af Hildebrandsson, som 

 ledde arbetet. 



Observatörerna voro: Herrar C. Charlier, C. G. Fine- 

 man, Gösta Fineman, L. Fineman, C. af Geijerstam, W. 

 Carlheim-Gyllenskiöld, R. Larsén, Ad. Meyer, K. Ols- 

 son, S. Petterson, A. Schultz-Steinheil' och Th. Wigert. 



Tvenne uppgifter förelägo. Dels var det af vigt, att så 

 vidt möjligt räkna stjernfallens antal, dels måste för bestäm- 

 mandet at radiationspuiiktens läge så många meteorers banor 

 som möjligt inritas på stjernkartor, hvaraf ett stort antal i tem- 

 ligen stor skala förefans, hvilka utbredts på flera utstälda och 

 med lämplig belysning försedda bord. 



Himlen indelades nu i distrikter af olika storlek, beroende 

 på deras afstånd från radiationspunkten. Observatörerna om- 



