ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 188 5, N:0 10. 45 



Kristallerna äro ofta rätt stora. I sin största utsträckning 

 äro de stundom öfver 3 cm., vanligen dock endast c:a 1 cm. 

 De äro i regeln illa utbildade med skrofliga, kullriga ytor samt 

 afrundade hörn och kanter. Äfven om ytorna undantagsvis se 

 någorlunda jämna ut, visa de sig dock vid närmare undersök- 

 ning försedda med tätt stående små vårtlika upphöjningar och 

 oregelbundna fördjupningar dem emellan. Väl speglande ytor 

 stå derföre nästan icke att anträfia. Det måtte till god del 

 hafva varit denna kristallernas föga tilldragande beskaffenhet, 

 som gjort, att ännu ingen nöjaktigt tolkat de a desamma upp- 

 trädande ytorna. Breithaupt, t. ex., missuppfattar kristallerna 

 till den grad, att han säger: »In der Krystallisation ist keine 

 Ähnlichkeit mit Pyroxen wahrzunehmen». Deremot anger Nor- 

 denskiöld om schefferitens kristaller, att »de tillhöra det mo- 

 noklinoedriska systemet och äro fullkomligt isomorfa med augit». 

 Af min undersökning framgår alldeles detsamma, men de af mig 

 funna formerna äro dock (skenbart) helt andra än de af Norden- 

 skiöld anförda, detta beroende derpå, att jag gifvit kristallerna 

 «n sådan ställning, som deras relation till vanlig pyroxen kräfver. 



De af mig funna och bestämda formerna äro följande: 



c = 



oP = 001 



s = 



P -111 



p = 



Poo = Toi 



= 



2P = 221 



b = 



ccPoo = 010 



m = 



ooP = 110 



u = 



— P =111. 



De af Nordenskiöld undersökta schefferitkristallerna måtte 

 hafva haft en annan habitus än de vanliga. Vertikalzonen är 

 nemligen å desamma väl utbildad, isynnerhet är detta fallet 

 med grundprismat ooP samt ortopinakoiden ocPoo , hvilken se- 

 nare form af mig aldrig anträffats. De af Nordenskiöld an- 

 förda formerna äro: 



