46 FLINK, OM SCHEFFERIT FRÄN LÅNGBAN OCH PAJSBERG. 

 C = OP =001 



e = Poo = 011 

 h = ooPoo = 010 



a = ooPoo = 100 



m = ooP =110 

 samt en yta t/, som enligt sitt läge i zonerna [110:011] och 

 [110:011] är 



Poo = lOT. 

 Om man vrider dessa kristaller 180° omkring vertikalaxeln, 

 så blifva formerna, pa ortopinakoiden när, identiska med de af 

 mig funna, nemligen: 



c = Poo = T01 



e = P =111 



b = odPoo = 010 



a = ooPoo = 100 



m = ooP =110 



?/ = oP = 001. 

 Basis är nästan beständigt kristallernas mest dominerande 

 yta och många af de mindre (och enkla individerna äro tunnt 

 tafvelformiga efter densamma. I allmänhet är hon mindre glän- 

 sande än de öfriga ytorna. Kristallernas habitus bestämmes 

 vanligen af basis jämte ortodom at och positiva grundpyramiden, 

 men är dock på det hela tämligen växlande. Än äro kristal- 

 lerna tafvelartade (fig. 1, tafl. XXXI), än af ungefär samma 

 tjocklek som längd och bredd samt erhålla då, isynnerhet om 

 domat träder tillbaka, en viss likhet med t, ex. jernspatrombo- 

 edrar (fig. 2, tafl. XXXI). 



Endast å de större kristallerna är klinopinakoiden obser- 

 verad. Denna, som vanligen är kristallernas mest glänsande yta, 

 bildar tillsammans med P och Poo en utmärkt zon, efter hvilken 

 de större individerna äro ganska långsträckt utdragna (fig. 3, 

 tafl. XXXI). Denna starkt uppreglade zon ställde Breithaupt 

 upprätt och erhöll så i de båda pyramidytorna, P, prismaytor, 

 som med hvarandra bildade vinklar af c:a 60° och 120°. Basis 

 blef då ock ett brant hemidoma, som med vertikalaxeln bildade 



