ÖFVERSIOT AF K. VETENSK.-AKAU. FÖRHANDLIXGAR 1885, N:0 10. 51 



Scliefferiten är till färgen rödbrun till gulbrun och genom- 

 lysande endast i tunn splittra. Pulvret är blekt gulgrått. Tunn- 

 slipadt är mineralet nästan färglöst med endast en svag drag- 

 ning ät gult. I polariseradt ljus visar det mycket lifliga inter- 

 ferensfärger. Pleokroism är knappt märkbar. 



För bestämmandet af elasticitetsaxlarnes läge i symmetri- 

 planet slipades af en orienterad tvillingkristall ett preparat pa- 

 rallelt med nämda plan. Den elasticitetsaxel, som utträder ge- 

 nom ortodomat, d. v. s. ligger inom den spetsiga /?-vinkeln efter 

 den ställning, som i det föregående blifvit gifven åt kristallerna, 

 befans vid undersökning medelst qvartskil i konvergent polari- 

 seradt ljus sammanfalla med rigtningen för mineralets största 

 optiska elasticitet^). 



Svängningsrigtningarne bestämdes medelst den Bertrand- 

 ska stauroskopinrättningen å Nachet's stora mikroskop. Vin- 

 keln mellan den minsta optiska elasticiteten (d. v. s. den ela- 

 sticitetsaxel, som utträder genom basis) i den ena tvillinghalfvan 

 och motsvarande elasticitetsaxel i den andra halfvan af tvil- 

 lingen, bestämdes genom 20 afläsningar åt hvardera sidan. Me- 

 deltalet af dessa gaf 



88° 51'. 



Då nu vertikalaxeln halfverar denna vinkel, så är vinkeln 

 mellan vertikalaxeln och den inom den trubbiga /5-vinkeln be- 

 lägna rigtningen för den minsta optiska elasticiteten i symmetri- 

 planet: 



44° 251/.;. 



I ett mot denna elasticitetsaxel vinkelrät preparat utträdde 

 de optiska axlarne i sjelfva ytterkanten af mikroskopets synfält. 

 Deja sammanföll alltså med den spetsiga bissektrix, hvadan sclief- 

 feriten, liksom den vanliga pyroxenen och i motsats till rodo- 

 niten, är 



optiskt positiv. 



') Härmed är ådagalagdt, att den ställniug, kristallerna här erhållit, är den 

 enda rigtiga, såvida öfverensstäinmelsen med vanlig pyroxen skall bibehållas. 



