<ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHAXDLINGAll 1885, N:0 10. 55 





El( 



;m. sammans. 



Qvotiiienter. 



M( 



Dlek. förli. 



Mg 





5,4 5 



0,227 1 





12 



Fe 





13,59 



0,2427 





13 



Mn 





5,17 



0,0 9 40 





5 



AU 





1,0 5 



0,0383 





2 









40,5 4 



2,53 40 





132,- 



JernschefFeritens molekylära sammansättning skulle alltså 

 "vara : 



24 MgCaSioOß 

 11 Fe.vSi.Og 

 5 Mn^SioOß 

 4 FeAl2Si06. 



Detta är redan en tämligen komplicerad sammansättning, 

 •och dock är icke osannolikt att mineralet äfven håller ienwxid. 

 Denna sesqvioxid plägar nämligen gerna åtfölja lerjorden, hvar- 

 förutan bristen i analysen talar för, att någon substans blifvit 

 förbisedd eller med mindre noggrannhet bestämd. För att icke 

 förbruka mer än nödigt af det sällsynta materialet uraktlåts 

 •den särskilda bestämningen af jernets oxidationsgrader, och detta 

 så mycket heldre, som den optiska undersökningen lärde, att 

 kristallerna sannolikt icke hafva homogen sammansättning genom 

 hela sin massa. 



På grund af kristallernas allmänna habitus och mineralets 

 jämförelsevis höga manganhalt har detsamma blifvit betraktadt 

 såsom en schefferit, oaktadt det ganska väsentligt skiljer sig 

 från icke blott det förut kända mineralet med detta namn, utan 

 äfven från alla hittills kända pyroxenarter. Kristallerna äro i 

 •allmänhet, ehuru små, väl och skarpt utbildade. Då emellertid 

 de flesta ytorna äro mindre glänsande och då nästan hvarje kri- 

 stall egentligen består af flera icke fullt parallelt sammanväxta 

 subindivider, så låta noggranna vinkelmätningar å dem svårligen 

 utföra sig. Det har varit förenadt med ganska mycken möda 

 att, genom påläggning af matt substans å sådana ytor, som vid 

 mätningarna kunnat vilseleda, söka fä reflexer från endast till 



