23 



Öfversigt af Kongl. Vetenskaps-Akademiens Förhandlingar 1890. N-o 2. 



Stockholm. 



Om expositionstidens inflytande vid uppkomsten af 

 den fotografiska bilden af en stjerna. 



Af C. V. L. Charlier. 



iMeddeladt den 12 Februari 1890 genom H. Gvldén.] 



Det sätt, på hvilket bilden af en stjerna på en fotografisk 

 plåt tillväxer med expositionstiden, är af stor vigt att lära 

 känna för fotografins användning inom astronomin. 



Jag tänker härvid ej blott på det teoretiska intresset att 

 få kännedom om ljusets verkningssätt vid den fotografiska (stjern)- 

 bildens uppkomst, utan ock på de konsekvenser, som med stjern- 

 fotografins hjelp en gång skola dragas angående himlakropparnes 

 fördelning i den oss närmast liggande delen af universum. 



Emellertid synes frågan ej vara så lätt att lösa. Bond i 

 Amerika fann 1858 att diametern till bilden af en stjerna växer 

 proportionelt mot kvadratroten ur expositionstiden. Prof. Prit- 

 CHARD i Oxford fann 4:de roten i stället för kvadratroten. Samma 

 resultat lemnade observationer gjorda vid Stockholms Observa- 

 torium. Deremot fann M. Turner ur observationer utförda vid 

 observatoriet i Greenwich att diametern syntes tillväxa närmast 

 såsom 3:e roten ur expositionstiden (t). Dessa exempel hafva dock 

 alla gemensamt, att diametern växer proportionelt mot någon 

 bruten potens af t. 



Men ej heller detta är alltid fallet. Så t. ex. visa de plejad- 

 fotografier, som Dr Scheiner i Potsdam har uppmätt, och 

 hvilka blifvit utförda dels der och dels på privatobservatoriet 



