66 SOHLBERG, OM DEN ATMOSFERISKA LUFTENS FUKTIGHET. 



enl. R.: — 6,2 8. Följaktligen (enl. Regnaults tabell) p = 2,82 7. 

 Då vidare h = 765,2, ß = 4,2, t — + 14,4, u — 12,22, så blir 

 P = 32,b mg. Vägningen, påföljande dag, gaf34,i mg. Denna 

 siffra svarar bättre (då Regnaults tabell användes) mot dagg- 

 punkten i Cr., — 6", som skulle kraft en vigtsökning af 33,25 

 mg. Användes Fischers tabell öfver vattenångans maximispän- 

 stighet, blir det åter Regnaults daggpunktsmedium, som stäm- 

 mer med vägningen. Det gör näml. P=34,o mg. 



Det följer emellertid af dessa försök, att daggpunktshöjnin- 

 gen i Grovas Hygrometer är oregelbunden och ej kan bestämdt 

 sägas vara beroende af ledningens uppvärmning. Oaktadt alla 

 vidtagna försigtighetsmått med ledningens uttorkande, hvilka 

 knapt kunnat göras större, synes det mig som om man till och 

 med ej kunde fullt utesluta möjligheten, att ledningen någon- 

 städes kunnat innehålla någon felkälla. På samma gång visar 

 Crova-instru mentet sina olägenheter, i främsta rummet deri att 

 det på grund af sin utomordentliga känslighet för i ledningen 

 någorstädes gömda spär af fukt (jmfr försöket sid. 63) kräfver 

 kontrollerande metoder till undvikande af misstag. Då dertill 

 kommer vidlyftigheten i anordningar, isynnerhet vid vinterförsök 

 — köldblandning för afkylning af den till eteraspiration använda 

 luften, svafvelsyreflaska för dess torkning, allt med tillhörande 

 rörledningar, m. m. — samt den högst betydliga åtgången af 

 eter, så inses att man med Crova-hygrometern i praktiken stöter 

 på mycket afsevärda svårigheter. Ett afgjordt företräde för- 

 tjenar enligt min mening Regnaults hygrometer med de anord- 

 ningar jag ofvan beskrifvit, hvarigenom den både täfiar med 

 Crova-hygrometern i känslighet och dessutom på ett mera ome- 

 delbart och för felkällor skyddadt sätt bestämmer daggpunkten 

 direkt i den atmosferiska omgifningen, som genom den omslu- 

 tande metalltrådsburen hålles i relativ stillhet. 



Beträffande storleken af de differenser i fuktighetsmängd i 

 atmosferen, som erhållas vid bestämningar medelst vägnings- 



