ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAÜ. FÖRHANDLINGAR 18 90, N:0 3. 77 



förut beskrifvit '). Dess kokpunkt, som förr icke blifvit be- 

 stämd, befanns vara 289" (korrig. 291°) vid 775 mm. baro- 

 metertryck. 



Inverkan af klor på 1 : 3 diklornaftalin. 



I en lösning af diklornaftalin inleddes till full mättning en 

 ström af klorgas. Kloroformlösningen blandades sedan med 

 alkohol, livarvid färglösa kristallnålar utföllo. Efter några om- 

 kristalliseringar ur kokande alkohol hade föreningen konstant 

 smältpunkten 92". 



0,26 14 gr. gaf 0,48 7 5 gr. AgCl. 



Funnet. Ber. f. CjoHgClj 



Cl 46,13 45,93 



Produkten var således en triklornaftalin och utan tvifvel 

 samma förening, som jag förut erhållit genom inverkan af PCl^ 

 på diklornaftol-) och som har kloratomerna i ställningen 1:3:4. 

 Någon additionsprodukt af diklornaftalin och klor tyckes icke 

 bildas. 



Inverkan af kromsyra på 1 : 3 diklornaftalin. 



Vid försök att med salpetersyra oxidera diklornaftalin er- 

 höllos endast starkt förorenade massor, ur hvilka inga kristalli- 

 serande föreningar kunde erhållas med de små mängder material, 

 öfver hvilka jag förfogade. Derför företogs oxidationen med 

 kromsyra i isättiklösning. Ungefär 10 gr. diklornaftalin löstes 

 i 100 kubc. ättiksyra, och till lösningen sattes i små portioner 

 och under afkylning en lösning af 25 gram kromsyreanhydrid. 

 Inverkan är ganska häftig och sker under stark värmeutveck- 

 ling. Efter slutad inverkan tillsattes vatten, hvarvid en riklig 

 fällning af citrongula kristallnålar erhölls. Sedan dessa blifvit 

 uppsamlade på filtrum, försattes filtratet med svafvelsyra och 

 afdunstades till utjagande af ättiksyran. Återstoden neutraliserades 



1) Öfvers. af K. Sv. Vet. Akad. Förli. 1887. N:o 2, p. 43. 



2) 1. c. 1888, N:o 2, p. 95. 



