ÖPVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 18 90, N:0 3. 101 



förfors, som redan är nämdt. Då röret stått i rammet någon 

 tid, så att det hunnit antaga ung. dess temp., gjordes 10 in- 

 ställningar, 5 med röret i ena, 5 i andra leden, hvarvid jag la- 

 gade, att det, så vidt möjligt, hade samma ställning, som förut 

 vid O-ställningen. [Det hade neml. visat sig, att inställningen 

 ej blef densamma, om röret vreds ett större antal grader om sin 

 längdaxel.] Mediet af dessa gaf nu, då man kände 0-ställn., 

 polarisationsplanets vridning a^. Temperaturen aflästes. — Lös- 

 ningen utspäddes, och ny uppmätning af vridningen skedde på 

 liknande sätt. understundom, dä vridningen var betydligare, 

 gjordes ännu en inställning med mindre koncentration. 



Med kännedom om vridningen an för rörlängden I och kon- 

 centr. c (= antal gram i 100 cm^ lösning eller antal g (=p) i 



25,60 cm^ lösning x =v — I beräknas nu spec. vridningsförmågan 



^0,6 / 



[r/ö] ur 



100 (xb 25,6 ai) 



[«]z> 



le Ip 



Sedan 12, 13 cm^ borttagits och ersatts med lösningsmedel, är den 

 lösta substansen 



25,60 — 12,13 13,4 



25^6 



och efter ännu en utspädning 



^^^ 25,60 ^ 25,60^ 



13,4 7 \- 



^'^--^WJ.}^' 



Öfvers. af K. Vet.-Akad. Fövh. Arg. 47. N:o 3. 



