ÖFVBRSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1890, N:0 3. 103 



Gram löst 

 subst. 



«/> 



«/> 



Lösnings- 

 medel. 



Temp. 



|0,560'1 

 l0,2949 



f0,1660 

 i0,0873 



9. Elemisyra IJ. 



2,1891 — 1°,137 I — 26°,00 



1,1519 —0,605 I —26,29 



Abs. alkohol 



10. De.vtropimarsi/ra^) behandlad med HCl. 



0,6484 

 0,3410 



+ O^TÖT 

 + 0,390 



+ 59°, 2 O 

 + 57,21 



Abs. Alkohol 



16°, 9 

 18,0 



17°, 7 

 17,2 



Anm. Vid de bestämningar, som sammanhållas med klam- 

 mer, har en lägre koncentr. erhållits ur högre genom utspäd- 

 ning. Best. 7 ger värden pä «/>, som ligga inom observations- 

 felens område. 



Elemioljorna, af hvilka jag kallar den ena elemiolja 1, den 

 andra elemiolja 2, voro framstälda af Hr Vesterberg ur två 

 olika slags elemiharts genom destillation med vattenånga och derpå 

 följande fraktionerad destillation. De hade nästan lika kok- 

 punkt, men olika täthet. Denna senare bestämdes af mig med 

 Pyknometer vid tvenne tillfällen med några dagars mellanrum, 

 under hvilka de användes för bestämning af vridningsförmågans 

 ändring med temperaturen. Den första täthetsbestämningen gjordes 

 strax efter sedan undersökningen af deras vridningsförmåga vid 

 rumstemp. skett. Det visade sig, att tätheten, i likhet med hvad 

 som är fallet hos öfriga terpener vid lufttillträde, ändrade sig: 

 den tilltog. På samma gäng aftog vridningsförmågan. Jag fann 

 tätheten {= d) för: 



Elemiolja 1 med kokpunkten 175 — ^177°. 



d =z 0,86 1.5 vid 14°, 8 (första best.) 



(0,8662 ., 1 13°, 4 , , , . 

 rf = ^ vid ■! (andra best.) 



[0,8758 [ 0°,o 



(Häraf, om d^ = dt{\ + at), a = 0,ooo827.) 



') Beträffande detta ämne jemte det häraf framstälda kolvätet C20H3 

 till Bihang till K. Sv. Vet.-Akad. Handl. bd. 13 afd. II, N:o 3. 



hänvisas 



