300 BLADIN, OXIDATION AF FENYLMETYLTRIAZOLKARBONSYRA. 



erhålla en fenyltriazolkarbonsyra, likgiltigt om den erhållna syran 

 vore identisk med den af dikarbonsyran erhållna eller icke, så 

 vore, såsom lätt inses, syrans konstitution i och med det samma 

 gifven. Jag har ock försökt att oxidera desse begge triazoler 

 under samma omständigheter som fenylmetyltriazolkarbonsyran 

 och därvid funnit, att de, oaktadt de äro i kalilut olösliga 

 oljor, likväl lätt, ja redan i köld, oxideras, men jag har ej ur 

 reaktionsprodukterna kunnat utdraga någon ren förening. Vid 

 neutraliseringen med saltsyra afskiljas oljedroppar, som afgifva 

 gas (CO^?). Möjligen beror detta därpå, att den bildade fenyl- 

 triazolkarbonsyran, 



CeH -N-N 



I il 

 HC C— COOH , 



\/ 



N 



är mycket obeständig och lätt afger CO2. Detta skulle därför 

 tala för, att den af mig här beskrifna vore den andra därmed 

 isomera och således hafva formeln, 



CfiH,— N— N 



I II 

 HOOC— C CH . 



\/ 



N 



Af syrans likhet med fenylmetyltriazolkarbonsyran, 

 CfiH.— N— N 

 HOOC— C C— CH3 , 



är jag ock mest böjd för att anse denna formel sannolikast. 

 Till dess emellertid syrans konstitution blifvit fullt bevisad, vill 

 jag beteckna den med prefixet a och således kalla den samma 

 «-fenyltriazolkarbonsyra. Jag skall emellertid åter upptaga för- 

 söket att oxidera fenylmetyltriazol och då använda större ma- 

 terial och företaga oxidationen under vexlande förhållanden för 

 att möjligen erhålla bättre resultat. 



