302 BLADIN, OXIDATION AF FENYLMETYLTRIAZOLKARBONSYRA. 



i små färglösa blad. Det sönderdelas af vatten i sina kompo- 

 nenter. För analys torkades saltet i exsickator öfver fast kali. 

 Analyser: 



1. 0,0822 gr. gaf efter förbränning med kalk 0,05 14 gr AgCl 

 (möts v. 0,01307 gr. HCl). 



2. 0,23 7 9 gr. gaf på samma sätt 0,i460 gr. AgCl (motsv, 

 0,037 14 gr. HCl). 



Beräknadt Funnet: 



på C^Hs . C2N3H . COjH . HCl : 1. 2. 



HCl 16,2 15,9 15,6. 



Såsom jag förut visat'), ger äfven fenylmetyltriazolkarbonsy- 

 ran ett kristalliserande klorliydrat, CgH. . C2N3(CH3) . COoH.HCl. 

 Jag har äfven funnit, att fenyletyltriazolkarbonsyran ger ett dylikt 

 salt, C6H5 . C2N3(C2H5) . COoH . HCl. Däremot har jag funnit, 

 att den af mig förut beskrifna difenyltriazolkarbonsyran^), 

 (CgH5)2 . C2N3 . CO2H, icke ger någon dylik saltartad förening. 

 Kokas nämligen denna med saltsyra, löses den visserligen, men 

 ur lösningen afskiljer sig vid afsvalning blott oförändrad syra. 

 Häraf framgår, att a-fenyltriazolkarbonsyrans basiska karaktär 

 ej minskas vid införandet af alifatiska kolväteradikaler i triazol- 

 kärnan, men att införandet af ytterligare en fenylgrupp fullstän- 

 digt upphäfver den samma. 



Afven med salpetersyra ger a-fenyltriazolkarbonsyran ett 

 salt. Kokas nämligen syran med stark salpetersyra, löses den 

 samma, och vid afsvalning utkristalliserar saltet i form af färg- 

 lösa, glänsande prismer. 



a-Feiiyltriazolkarl)oiisyrtins eterarter. 



Metyletern, C^H. . C.NgH . CO2CH3, erhölls af silfversaltet 

 (torkadt vid 100° C) och metyljodid. Vid vanlig temperatur eger 

 ingen inverkan rum, utan reaktion inträder först vid kokning. 

 Sedan blandningen en stund kokat, utdrogs den bildade eter- 



') Öfvers. af K. Vet.-Akad. Förli. 188(5, N:o 8, sid. 25(;. 

 2) > > > . 1889, N:o 3, sid. 14Ü. 



