ÖFVERSIGT AF K. VETBNSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 18 90, N:0 7. 365 



underkasta den citerade undersökningen en genomgående gransk- 

 ning. Såsom vi i det följande skola visa, har denna gifvit vid 

 handen, att någon kondensation i sjelfva verket icke inträder 

 under de angifna förhållandena, att öfverhufvudtaget benzoyl- 

 eller acetylderivaten af amidobenzylanilin och amidobenzyltoluidin 

 visa lika liten benägenhet för kondensation som Gabriels acet- 

 amidobenzylamin och att Lellmanns & Stickels »fenylben- 

 zylenbenzylaraidin» icke är något annat än amidobenzylbenzoyl- 

 anilid: 



och deras »p-tolylbenzylenetenylamidin» intet annat än amido- 

 benzyl-p-toluidin : 



\CH2.NH.C7H7 



Emellertid har, sedan vår undersökning i hufvudsak redan 

 var färdig, en uppsats blifvit publicerad af C. Paal och M. 

 Busch 1), hvilken visar, att under vissa f. ö. ganska liknande 

 förhållanden man verkligen kan erhålla föreningar af samma typ, 

 dock icke samma föreningar, som Lellmann och StickEL trott 

 sig redan hafva framstält. De förra forskarne erhöUo nemligen 

 vid inverkan af o-nitrobenzylklorid på natriumföreningar af 

 formylerade aromatiska baser derivat, hvilka vid reduktion glatt 

 öfvergingo i baser af den allmänna typen: 



,N = CH 



CßH/ I 



^CH2 — N.R 



Analoga försök, som skulle leda till kroppar af typen 



N = CR 



C<;H«\ I 



^ *^CH2— NR 



slogo däremot fel. Paal & Busch anföra emellertid såsom re- 

 presentanter för denna typ just de af Lellmann och Stickel 

 beskrifna baserna. Sådana äro således i sjelfva verket ännu 

 icke framstälda. 



') Ber. d. deutsch, ehem. Ges. XXII, 2683. 



