366 SÖDERBAUM OCH WIDMAN, FENYL- OCH P-TOLYL-0-BENZYLENDIAMIN. 



Utgångsmaterialet för undersökningen: o-nitrohenzylanilin 

 och o-nitrohenzyl-p-toluidin hafva vi framstält ungefär på 

 samma sätt som Lellmann & Stickel. Dock hafva vi alltid 

 användt 4 mol. bas i st. för 2, hvilket har den fördelen, att 

 intet dibenzylaminderivat bildas. Egenskaperna hos de af oss 

 framstälda preparaten öfverensstämde med de af Lellmann & 

 Stickel angifna. 



Då vi först och därför något utförligare studerat tolylderi- 

 vaten, anse vi det lämpligast att äfven i beskrifningen af för- 

 söken låta dessa gä före fenylföreningarne. 



o-Amidobenzyl-p-toluidin. 



C H /^^2 

 ^ '\CH2 . NH . CgH^ . CH3 



1 del o-nitrobenzyl-p-toluidin löstes i isättika och försattes 

 i små portioner med 2 delar zinkgrått så långsamt, att tempera- 

 turen icke steg öfver 30°. Lösningen utspäddes för öfrigt gång 

 på gång med vatten. Då all zink införts, hade den förut gula 

 lösningen blifvit affärgad. Den försattes därpå med koncentrerad 

 natronlut så, att större delen af ättiksyran neutraliserades. Här- 

 vid utföll basen färglös och i kristalliniskt tillstånd. Den kristal- 

 liserades därpå först ur en blandning af benzol och petroleumeter 

 och därpå ur alkohol. 



Föreningen är lättlöslig i benzol, kloroform och alkohol, så 

 godt som olöslig i gasolja. I rent tillstånd kristalliserar den väl 

 ur alkohol i tunna fyrsidiga blad eller taflor, ur en blandning af 

 benzol och gasolja i snedt afskurna platta nålar och smälter 

 vid 80,5°. 



0,1567 gr. gaf 0,1115 gr. HjO och 0,4 5 68 gr. CO2 . 



0,2 124 gr. gaf vid 750 mm. och 18° 24,8 cm^ torr kväfgas. 



Beräkuadt : Funnet: 



C,4 168 79,24 79,45 



Hie 16 7,5 5 7,9 



N2 28 13,2 1 13,5 6 



212 100,00 



