ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 189 0, N:0 7. 367 



Diacetamidobenzyl-p-toluid. 



/NH . CO CH3 

 ^6^i\ ^COCH, 



Då förestående bas öfvergöts med ättiksyreanhydrid, löstes 

 den genast, därefter inträdde stark värmeutveckling ocli straxt 

 därpå stelnade hela massan. Emellertid tillsattes mer ättiksyre- 

 anhydrid i stort öfverskott, och lösningen kokades. Vid afsval- 

 ning utkristalliserar kroppen lätt och smälter redan nu vid 185 

 — 186°, hvilken smältpunkt den behåller, om den efter ättik- 

 syreanhydridens förjagande kristalliseras ur alkohol. I detta 

 lösningsmedel är föreningen svårlöslig äfven vid kokning, så ock i 

 eter. Den kristalliserar i vackra, färglösa, snedt afskurna taflor. 



Analys: 

 1 0,1861 gr. gaf 0,1179 gr. H2O och 0,4 9 3 gr. CO, . 



Il 0,1918 gr. gaf 0,12 gr. H2O och 0,5096 gr. CO2 . 



III 0,1917 gr. gaf vid 746 mm. och 16° 15,5 cm^ torr 

 kväfgas. 



räknadt: Funnet: 



III 



9,40 



296 100,00. 



Då den fria basen behandlades med blott 1 molekyl ättik- 

 syreanhydrid i afsigt att erhålla ett monoacetylderivat (se nedan), 

 bildades samma diacetylderivat och en del bas förblef oangripen. 



Redan det faktum, att o-amidobenzyltoluidin vid kokning 

 med ättiksyreanhydrid ger ett diacetylderivat och icke en kon- 

 denserad bas, jämte den af oss gjorda iakttagelsen, att denna 

 diacetylförening icke ens vid kokning med saltsyra öfvergår i en 

 sådan förening, gör det i högsta grad osannolikt, att Lellmann 

 och Stickel verkligen haft under händerna en förening af den 

 af dem angifna sammansättning. Vi hafva emellertid icke låtit 





Beräknadt: 





Funnet; 









I 



II 



^18 



216 



72.97 



72,24 



72,46 



H20 



20 



6,76 



7,04 



6.93 



No 



28 



9,46 



— 



— 



0., 



32 



10,8 1 



— 



— 



