ÖPVERSIGT AF K. VETEN SK. -AK AD. FÖRHANDLINGAR 1890, N:0 7. o7l 



det att moderluten är starkt violettfärgad. Hydrokloratet löstes 

 därpå i isättika och reducerades med zinkgrått så, som ofvan 

 vid amidobpnzyltoluidin är beskrifvet. 



Föreningen kristalliserades ur alkohol eller benzol och åt- 

 skiljde sig därvid i färglösa, platta nålar eller prismer, som 

 smälte konstant vid 81 — 82^ 



Analys: 



0,2124 gr. gaf 0,1404 gr. H2O och 0,6i4 gr. COo 



0,1771 gr. gaf vid 747 mm. och 18° 21,6 cm^ torr kväfgas. 





Beräknadt: 



Funnet 



^13 



156 



78,7 9 



78,8 1 



H,, 



14 



7,07 



7,34 



N, 



28 



14,14 



14,10 



198 100,00. 



Då således denna bas smälte vid 81 — 82° och Lellmanns 

 & Stickels bas först vid 114,5° kunna de icke vara identiska. 

 Vi hafva därför i likhet med Lellmann & Stickel framstält 

 o-nitrohenzylhenzoylanilid: 



CßH/^'^^ , CO CßH, 



och underkastat densamma reduktion. På ofvan anförda skäl 

 hafva vi äfven här användt ett annat reduktionsförfarande än 

 det af Lellmann & Stickel föreskrifna: kokning med tenn 

 och saltsyra i isättikelösning. Reduceras nitroföreningen med 

 zink och ättiksyra erhålles lätt 



o-Amidolbeiizylbenzoylanilid 



C.Hy^^- /CO CgH. 



Reduktionen utfördes på ofvan beskrifvet sätt. Produkten, 

 som lätt stelnade, kristalliserade ur alkohol i platta, korta, fyr- 

 sidiga nålar, som smälte vid 115° redan efter första kristallisa- 

 tionen. 



