372 SÖDERBAUM OCH WIDMAN, FENYL- OCH P-TOLYL-0-BENZYLENDIAMIN. 



Analys: 



I 0,1635 gr. gaf 0,0906 gr. HoO och 0,4742 gr. COj 



0,2 14 gr. gaf vid 764,5 mm. och 15" 16,7 cm^ torr kväf- 

 gas. 

 II 0,17 5 gr. gaf 0,09 83 gr. HoO och 0,5 o 8 gr, CO2 



0,204 7 gr. gaf vid 744 mm. och 13,5° 16,4 cm-"* torr kväf- 

 gas. 



Berätnadt 



C . CgHj 



I : Funnet: 



/NH2 



\^*\ /CO CßH^ : 



för 



CeH 





C 79,4 7 







84,51 



H 5,96 







5,63 



N, 9,2 7 







9,86 



5,30 







— 



I. 



II. 



79,08 



79,14 



6,11 



6,22 



9,34 



9,37 



100,00 100,00. 



Då Lellmann och Stickel beskrifva sin »fenylbenzylen- 

 benzenylamidin» såsom fina, hvita, vid 114,5° smältande nålar, 

 är det tydligt, att den i sjelfva verket är identisk med nyss be- 

 skrifna förening. Att de kunnat erhålla vid analysen 84,2 % 

 kol och 5,9 % väte, kan i någon mån förklaras däraf, att de så- 

 som analysmaterial blott användt 0, 1044 gr. Visserligen hafva 

 de äfven framstält och analyserat ett hydroklorat, men då den 

 analyserade substansen här vägde ännu mindre, blott 0,046 gr., 

 kan man icke tillmäta analysen någon beviskraft, isynnerhet 

 som resultatet stämmer vida bättre med den okondenserade än 

 med den kondenserade formeln: 



Beräknadt Af L. & St. 



/NH, .HCl /N = C. CgHj ^ _ 



för CgH/, ' : för C„H,< | * 'HCl: funnet: 



^CH,N(COC6H,)C6H, ^CH,.N.CeH, 



Cl 10,46 11,05 10,5 



Tydligen saponifieras denna benzoylförening vida svårare än 

 motsvarande acetylförening af tolylbasen. Vid kokning med ry- 

 kande saltsyra undergår den dock sönderdelning på annat sätt, 

 i det att ett missfärgadt, i syror och alkalier svårlösligt harts 

 utfaller. 



