ÖPVEBSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 189 0, N:0 7. 377 



Föreningen löses tämligen lätt i kokande alkohol, betydligt 

 svårare i kokande vatten, och kristalliserar ur båda dessa lös- 

 ningsmedel i form af långa, fina nålar, som konstant smälta vid 

 234°. Särdeles väl kristalliserad erhålles den vid utspädning af 

 den ursprungliga oxidationsblandningen med vatten, då den efter 

 någon tid anskjuter i smala, färglösa nålar eller prismer af flera 

 centimeters längd. Lösningen i alkoholisk kalilut visar en liflig 

 blåviolett fluorescens. Vid försigtig upphettning sublimerar krop- 

 pen, utan sönderdelning, i långa, fina nålar, utbyte: af 2 gr. 

 utgångsmaterial erhölls genast 0,5 gr., och sedermera ytterligare 

 0,4 gr. ur moderlutarne efter deras utspädning med vatten. 



Analysen gaf följande resultat: 



I. 0,146 5 gr. lemnade 0,3285 gr. kolsyra och 0,06 38 gr. 

 vatten. 



II. 0,1607 gr. lemnade 21,8 kbcm. kväfgas vid 13° C. och 

 757 mm. 



Eller i procent: 



Beräknadt Funnet: 



för CgHgNaOj: I. II. 



C 61,36 61,21 — 



H 4,55 4,83 — 



N 15,91 — 16,18 



Såväl af analysen som af föreningens ofvan anförda smält- 

 punkt och öfriga egenskaper framgår alldeles otvetydigt, att 

 denna oxidationsprodukt af fenmetyldihydroacimiazin är full- 

 komligt identisk med det af W. Abt genom inverkan af urin- 

 ämne på ortoamidobenzmetylamid erhållna y-metylbenzoylen- 

 urin ämnet: 



/CO — N.CH3 

 ^ *^NH— CO 



för hvilket jag i enlighet med WiDMANS nomenklatur vill föreslå 

 benäm nin gen fenm etyldiacimiazin . 



Öfversigt af K. Vet.-Akad. Förh. Arg. 47. N:o 7. 4 



