486 WIDMAN, OMLAGRINGARNE FRAN PROPYL TILL ISOPROPYL. 



«fter sulfonerade bromcymol och ur den så erhållna bromcymol- 

 /^-sulfonsyran eliminerade bromatomen. Samma väg öppnade 

 också vid etylpropylbenzol den bästa utsigten att framkomma 

 till i^-sulfonsyrederivat, hvarför jag beträdde densamma, om det 

 •ock a priori kunde förutses, att då alkylgrupperna här vida 

 mindre differera från hvarandra än i cymol, a- och /^-derivat 

 skulle inga i produkten i mindre olika kvantiteter. 



Då nu etylpropylbenzol bromerades, erhölls en produkt af 

 mycket varierande kokpunkt (mellan 220 och 260°). Den största 

 fraktionen gick öfver mellan 240 och 250°. Redan detta visade, 

 att produkten icke ens tillnärmelsevis var en enhetlig substans. 

 Detta bekräftades ock vid framställning af sulfonsyran och dennas 

 salter. Så kristalliserade t. ex. bariumsaltet i otydliga kristaller, 

 liknande stelnade droppar. Öfver hufvud taget gjorde den flyktiga 

 undersökning, som utfördes på sulfousyrans salter och amid det 

 intryck, att ett särskiljande af de däri ingående båda isomererna 

 blott med stor svårighet skulle kunna genomföras. 



Jag öfvergaf därför mycket snart denna väg och sulfonerade 

 direkt etylpropylbenzol i förhoppning om, att de båda n- och 

 /:/-sulfamiderna sjelfva skulle kunna särskiljas ur en blandning. 

 Denna väg förde ock till målet. 



Sulfouering- af paraetylpropylbenzol. 



Kolvätet löses temligen lätt i 5 a 6 delar koncentrerad svafvel- 

 syra vid uppvärmning på vattenbad. Det ur lösningen fram- 

 stälda bariumsaltet är ytterst lättlösligt i såväl kallt som varmt 

 vatten, sä ock i alkohol. Saltet, som är otydligt kristalliniskt, 

 löses redan af några droppar vatten. Ehuru det tydligen utgör 

 en blandning af a- och /:;-salt, utfördes dock därå en barium- 

 bestämning för att utröna, om det var fritt från disulfonat. Vid 

 150° torkadt prof gaf därvid: 



Ber. för [C,,H,., . SOjOJjBa: Funnet: 



Ba 23,18 22,9 2. 



