Öl'VBRSIOT AF K. VETENSK.-AKAi). l'ÖKHANDLINGAR 188!», N:ü 1. 23 



Målingen af den optiske axevinkel vanskeliggjordes dels derved, 

 at der ikke förekommer ret store g,jennemsigtige stykker, idet 

 talrige spra^kker gjöre sapphirinkornene dårlig gjennemsigtige, og 

 dels ved mineralets svage dobbelbrydning, som umuliggjör en 

 måliiig af axevinklen i tynde praäparater. Ved att gjennemsöge 

 et meget stort materiale lykkedes det dog at fä en del stykker, 

 som var nogenlunde brugelige. Da der på disse ikke förekom 

 nogen randbegraensning, måtte udslukningsretningerne tjene til 

 orientering. De slebne plader afveg kun lidt fra at vsere nor- 

 male på vedkommende halveringslinie, og for at gjöre den af 

 ska3v slibning folgende fejl så lille som mulig, måltes axevinklen 

 i en oplösning af kaliumkviksölvjodid, som havde omtrent samme 

 brydningsexponent som sapphirinen. For kontrollens skyld slebes 

 flere plader; det lykkedes ialt institutets vagtmester at forfaer- 

 dige syv brugbare. 



Med natriumlys og i kaliumkviksölvjodid (brydningsexponent 

 ],7 1 is) maltes: 



Plade nr. I 2K« = 66° 27' 



II 2K« = 68° 41' 



III 2K„ = 68" 49' 



IV 2K„ =: 69° O' 

 V 2K, = IIP 8' 



VI 2K, = IIP 9' 

 VII 2K, = IIP 21'. 



Plade nr. I var den tykkeste og gav et smukt axebillede, 

 men da den afviger så betydelig fra de övrige, og da på den 

 anden side disse indbyrdes vise så fuldkommen overensstemmelse, 

 som man efter materialets beskafFenhed kan vente, mener jeg 

 ved beregning af axevinklen at bürde se bort fra den. Middel- 

 tallet af de andre er: 



2Ka = 68°50' 2K, = 11P13', 

 hvoraf: 



2Va = 68° 49' 



/? = 1,7 12 (Na-lys). 



