18 USSING, MINERALER FR A. FISKEUN.ES I GRÖNLAND. 



Sapphirinen förekommer i små ta vier, livis tykkelse und- 

 tagelsesvis kan nå én millimeter. De to veludviklerle krystal- 

 flader, som betinge tavleformen, have en stserk glans og vise ved 

 deres konstante optrseden, at sapphirinen er det tidligst udskilte 

 mineral; sapphirinkrystallerne omsluttes undertiden helt af glim- 

 mer, som ig.jen er aeldre, end de övrige bestanddele. Glimmeren 

 har nsesten altid lagt sig med sin basiske flade på sapphiriri- 

 bladene (altså c(OOl) hos glimmeren 4= ^(010) hos sapphirinen). 

 Langs randen er disses voext imidlertid ikke bleven standset så 

 tidlig, men er vedbleven lasnge efter at hornblendemineralerne 

 var begyndt at udkrystallisere; thi randbegrsensning af krystall- 

 flader findes kun sjfeldent. 



Den anden slags håndstykker med sapphirin har loraden 

 sapphirinen kun glimmeren tilfaslles med den forrige. De bestå 

 nemlig for den overvejende del af en lysbrun hronzit, og i denne 

 findes sapphirin og pleonast samt underordnet lidt glimmer. 



Medens i den först omtalte bjsergart sapphirinen tydelig gav 

 sig tilkjende som den aeldste bestanddel, er forholdet her et andet. 

 Bronziten er udkrystalliseret i lange prismer, og i mellemrum- 

 mene mellem disse ligge sapphirin og pleonast; ofte ser man 

 t. ex. trekantede mellemrum, som ere udfyldte af sapphirin, ofte 

 sädanne, som ere udfyldte af spinel, andere steder ser man sap- 

 phirin og spinel grsense uregelmaessig op mod hinanden eller så- 

 ledes, at spinellen har antydning til krystallflader. iVt bronziten 

 således forholder sig fuldkommen idiomorf ligeoverfor pleonast 

 og sapphirin, finder sin förklaring deri, at den kvantitativt er så 

 langt overvejende. 



Pleonasten danner sorte, i tyndpröve grönne, optisk isotrope 

 korn; den er analyseret af Lorenzen'). Sapphirinen er i tynd- 

 pröve kun derved forskjellig fra den ovenfor omtalte lysblå, at 

 farven er lidt mörkere og mere violetagtig. 1 håndstykker ad- 

 skiller den sig ved sin langt mörkere farve og derved, at kornene 

 ere uregelmaessig begra^nsede — oftest have de indtryk af bron- 

 zitens krystalflader, — ■ og have nogenlunde éns dimensioner i 

 ') LoiJENZEN 1. c. side 19. 



