82 NEUMAN, BIDRAG TILL MEDELPADS FLORA, 



Almqvist och Söderlund) öfverensstämmer') den i hufvud- 

 sak; dock bör framhållas, att hanaxet är mindre tjockt och 

 dess tjäll bruna, medan de hos sistnämnda exemplar äro 

 nästan svarta. Dessa omständigheter böra dock ej till- 

 räknas stor betydelse, enär det ju ä ena sidan torde vara 

 en vanlig företeelse, att en starrarts alpina former hafva 

 mörkare fjäll än låglandsformerna och å den andra klart, 

 att mina exemplar, som insamlades i ett långt mera fram- 

 skridet stadium än Herj. exemplaren, borde hafva c/'-axet 

 smalare. De senares c/'-ax voro nemligen i blomning och 

 hade i följd deraf fjällen något utstående; mina deremot 

 hade n. mogen frukt, och deras cT'-fjäll hade tryckt sig in- 

 till axskaftet, hvaraf blef en följd, att axet syntes smalare. 



Carex aquatilis — iakttagelsen (Se 1. c. pag. 35), att denna art 

 kan hafva upptill skarpkantiga strån, bestyrkes af flere 

 exemplar i Naturhistoriska Riksmuseets herbarium t. ex. från 

 Do vre (v. sphagnophila Ahlberg, 1875), Jemtlands fjell- 

 trakter (Snasahögen 1868, Almq,vist & Axell) och 

 Lappland (K. P. Hägerström). L^stadius har med- 

 delat en dylik form från Pajala under namnet v. acutangula. 



Carex acuta — är i Medelpad ingalunda allmän. Jag har en- 

 dast sett den i Tuna s:n, dels i Ljungan dels i Böloms- 

 sjön och Stor-Huljen, hvilka begge stå i förbindelse med 

 nämnda elf. Yid Ljungan finner man på torra platser f. 

 personata Hn. och i sjelfva åbrädden i. prolixa Fr.; i sjöarne 

 en ganska karakteristisk form med tu f va de strån samt 

 raka, föga skaftade ax, hvilken form torde vara att anse 

 som f. ßuviatilis Hn. Alla formerna hafva tydligt nerviga 

 fruktgömmen, hvilket dock mest framträder hos f. proliaa, 

 som derjemte oftast är steril och i följd deraf har frukt- 

 gömmena platta, så att den deruti öfverensstämmer med 

 E. Fries' beskrifning (Nov. Mänt. III, pag. 150). 



') Likheten med S. Almqvists C. rigida var. (Storli 1868 i en å) i Natur- 

 historiska Riksmuseets herbarium är omisskänlig; detsamma kan ingalunda 

 sägas om LjEStadii C. acuta y ripensis LvEST. i samma herbarium, hvilken 

 form synes mig vara föga skild från samme auctors C. inferalpina. 



