108 HELLSTRÖM, SYAFVELSYRAS INVERKAN PÅ KLOR-XAFTYLAMLN ETC. 



gruppen intager i molekylen. Står en Cl-at. eller NH2-grupp i 

 a-ställning, så bildas ett «j ^ a^-derWa-t, står den däremot i /in- 

 ställning, så bildas ett ß^ = /j^-derivat, 



I ai-/i,-klornaftylamin står Cl-at. i a-ställning och skulle 

 således, om dess pr^edisponerande inflytande finge ensamt göra 

 sig gällande, gifva upphof till ett a^ ~ «.^-derivat; radikalen NHj 

 står däremot i /i-ställning och skulle därföre under samma förut- 

 sättning gifva upphof till ett fi^ = /52-derivat, vid inverkan af 

 rykande svafvelsyra. Det var därföre ej utan intresse att se, 

 hvilken modifierande inverkan dessa båda radikaler i denna ställ- 

 ning kunde utöfva på hvarandra i fråga om deras inflytande pa 

 den inträdande sulfongruppens plats. 



A andra sidan är den skyddande inverkan acetyl-gruppens 

 närvaro i ett ammoniakderivat utöfvar väl känd. Det föreföll 

 därföre ej osannolikt, att denna inverkan äfven skulle kunna 

 sträcka sig till det inflytande NH2-gruppen utöfvade på den in- 

 trädande radikalens plats, så att radikalens NHCOCH3 prasdis- 

 ponerande inverkan blefve en annan än radikalens NHo och att 

 således allt efter den ena eller andra radikalens närvaro SO.^OH- 

 gruppen skulle intaga olika plats i förhållande till de förut i 

 molekylen befintliga radikalerna. 



På så sätt borde tvä olika kloramidonaftalinsulfonsyror 

 kunna erhållas. Genom deras öfverförande i motsvarande mono- 

 och di-klorsulfonsyror förmedels diazoreaktionen, och dessas öfver- 

 förande i motsvarande di- och triklornaftaliner borde de respek- 

 tive radikalernas relativa ställning i naftalinkärnan med lätthet 

 kunna afgöras. I triderivaten är nämligen ställningen hos två 

 af radikalerna, näml. Cl och NH.„ känd, och den tredje radikalen, 

 hvilkens plats i förhållande till de båda andra skulle afgöras, 

 ingår jemte en af de kända (näml. Cl) i motsvarande diklor- 

 naftalin. Och då de flesta diklornaftaliners konstitution redan 

 är afgjord, så var sannolikheten att få konstitutionen af alla de 

 erhållna derivaten säkert afgjord, synnerligen stor. 



Till hvilken utsträckning de ofvan uttalade förmodandena 

 af den utförda undersökningen besannats, visar det följande. 



