110 HELLSTRÖM, SVAFVELSYKAS INVERKAN PÅ KLOR-NAFTYLAMIN ETC. 



Salter af aj-/i, =a2"^l<*^*^'"'*^***"*^*^^^^^^*^^^^y^**^* 



Kalium- och natriumsalterna äro framstälda af calciumsaltet 

 genom kokning med beräknad mängd kalium- och natriumkar- 

 bonat; kopparsaltet genom bariumsaltets sönderdelning med be- 

 räknad mängd CuO^SOj; silfversaltet genom att koka den fria 

 syran med AgoO och vatten; och de öfriga genom att mätta den 

 fria syran, löst i vatten, med motsvarande karbonat. De kri- 

 stallisera i allmänhet i taflor eller blad eller ock i tunna nålar. 

 Liksom den fria syran äro många af salterna fluorescerande, 

 särskildt gäller detta om calciumsaltet. 



I följd af den höga molekylarvigten mötte det ofta svårig- 

 heter att bestämma deras vattenhalt. Hos magnesiumsaltet t. ex. 

 åstadkommer en mol. kristallvatten mer eller mindre ej större 

 förändring än 0,i4 % hos den ingående metallen; hvartill kommer 

 att några af salterna hastigt vittra i luften. I allmänhet har 

 vattenhalten blifvit bestämd dels genom saltets torkning vid 160" 

 och bestämmandet af vigtsförlusten dels genom saltets sönder- 

 delning med koncentrerad svafvelsyra och den ingående metallens 

 vägning såsom sulfat. I blysaltet bestämdes Pb enl. DULKS me- 

 tod (Fres. Qvant. Chem. Analyse I, § 116, 6) genom öfver- 

 föring i PbO. 



Vid salternas destruktion genom försigtig upphettning har 

 en gul kropp ofta sublimerat öfver på degellocket, hvilken tro- 

 ligen varit klornaftylamin, som vid saltets sönderdelning blifvit 

 frigjord. 



Kaliumsaltet — 2(C,oH5.Cl.NH2.S03K) + H^O — kristal- 

 liserar i tunna, breda, färglösa fjäll eller sexsidiga taflor, som 

 rätt mycket likna calciumsaltet. Det är emellertid betydligt 

 lättlösligare än detta. 



Analys: I procent 





Funnet. 



Beräknadt. 



K 



12,79 



12,84 



HoO 



3,06 



2,95. 



